печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7712/25-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Остапчук Т.В при секретарі Косточка В.В. за участю: представника позивача - Мазкун А.А представника відповідача - Семеняка С.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №757/7712/25-ц за позовом ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про стягнення з АТ «Райффайзен Банк», ЄРДПОУ 14305909, 01011, м.Київ, вул. Алмазова Генерала, будинок 4 А, шляхом списання коштів з разунку на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 000 грн моральної шкоди завданої протиправними діями акціонерного товариства «Райффайзен Банк». Так, в обґрунтування позову зазначено, що позивач - ОСОБА_1 був клієнтом АТ «Райффайзен Банк». 08.08.2024 АТ «Райффайзен Банк» листом №81-23/2/75026 повідомив ОСОБА_1 про відмову від підтримання ділових відносин від 07.08.2024 року, у звязку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику на підставі абз.3 ч.1 ст.15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та розповсюдження зброї масового знищення». 08.08.2024 позивача було повідомлено про відмову від підтримання ділових відносин у зв;язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику на підставі положень абзацу 3 частини 1 статті 15 Закону про запобігання. 08.08.2024 позивач подав до банку заяву про закриття всіх рахунків та переказ залишку коштів по рахунках на рахунки в іншому банку. Протягом 12 днів, як це і передбачено заявою про закриття рахунків банк переказав залишки коштів на рахунок в іншому банку. Зокрема, 19.08.2024 з рахунку № НОМЕР_2 переказано за наданими реквізитами кошти у сумі 154 522,73 грн. 19.08.2024 з рахунку № НОМЕР_3 переказано за наданими реквізитами кошти у сумі 2 460,71 грн. 19.08.2024 з рахунку № НОМЕР_4 переказано за наданими реквізитами кошти у сумі 22 181,54 грн. Позивач вважає, що відмова банку створила для позивача стресову ситуацію, адже користуватися послугами свого банку він більше не міг, а гроші, які були необхідні, стали певний час недоступними. Неможливість розпорядитися своїми коштами для вирішеня вважливих питань: оплати житла, лікування та адаптації після служби завдавало не лише матеріальних незручностей, а й спричинило додаткові емоційні переживання. Окремо вартозазначити, що ОСОБА_1 був звільнений з військової служби, у зв`язку зі своїм станом здоров`я, на лікування, ліки витрачається багато коштів, а відсутність можливості вільно розпоряджатися своїми фінансами ставила під загрозу також і його здоров`я. Це викликало почуття тривоги, безпорадності та невизначеності щодо подальщого фінансового становища. Такі дії банку викликали відчуття незахищеності та змусили задуматися про несправедливість ставлення фінансових установ до колишніх військовослужбовцівА тому є всі підстави для відшкодування моральної шкоди Дії АТ « Райффайзен Банк», щодо зупинення фінансових операції за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати вимогам Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1702- VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Таким чином, дії відповідача щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати вимогам Закону України від 06 грудня 2019 року № 361-ІХ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Позивач вказує, що правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки та фінансові операції мають наявні підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення. Позивачем незаконні операції не проводились, тому підстав блокування його карткового рахунку банком не було і його дії є не законними. Також, позивач посилається на те, що факт завдання моральної шкоди позивачу, виразилася в душевних переживаннях, пов`язаних з блокуванням карткового рахунку, невидачею коштів, відсутності можливості користуватися банківськими інструментами, а також необхідністю доводити свою правоту в судовому порядку. Відтак, позивач оцінює розмір моральної шкоди в 100 000,00 гривень. 21 лютого 2025 ухвалою суду було відкрите провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 21.03.2025 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав. 16.03.2022 між позивачем та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» шляхом підписання Заяви про акцепт Публічної пропозиції №CMDPI-2124978 було укладено Договір банківського обслуговування, на підставі якого позивачеві було відкрито ряд рахунків у Банку та здійснювалось їх обслуговування. 07.08.2024 на підставі "Обґрунтованого висновку щодо сформованої підозри" № 178-8/2/ Підозріла діяльність, Код 900» та відповідно до положень абзацу 3 частини 1 статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361-IX від 16.12.2019 (далі - Закон про запобігання), позивачеві, а також ще 111 клієнтам Банку фізичним особам, було присвоєно неприйнятно високий ризик (НВР) та прийнято рішення про відмову від підтримання ділових відносин з клієнтами шляхом припинення виконання видаткових операцій, ініційованих ними. Рахунки заблоковано на здійснення видаткових операцій до закриття рахунку, прибуткові операції проводяться. Підставою для присвоєння НВР позивачеві слугували ті обставини, що під час моніторингу ділових відносин та фінансових операцій позивача щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у Банка інформації, зокрема, встановлено: при встановленні ділових відносин з позивачем було вказано запланований річний обсяг фінансових операцій у сумі 90 000,00 грн на рік, а джерелом походження коштів зазначено "Зарплата", та вказано, що кошти позивач отримує на посаді СОЛДАТ в ІНФОРМАЦІЯ_2; в ході аналізу фінансових операцій виявлено, що позивач у період з травня по липень 2024 на відкриті в Банку рахунки отримував зарахування на загальну суму близько 450 000 грн, які переважно були отримані з призначеннями платежів "PRIVAT WAGE - UAH, DNEPROPETR-SK". По рахункам позивача існувало перевищення фактичних надходжень над доходом/максимальною сумою планових операцій, заявлених позивачем у зв`язку з чим встановлено такі коди ознак сумнівності як «Фінансові операції з активами, що не відповідають ризик-профілю клієнта». 08.08.2024 позивача було повідомлено про відмову від підтримання ділових відносин у звязку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику на підставі положень абзацу 3 частини 1 статті 15 Закону про запобігання. 08.08.2024 позивач подав до банку заяву про закриття всіх рахунків та переказ залишку коштів по рахунках на рахунки в іншому банку. Протягом 12 днів, як це і передбачено заявою про закриття рахунків банк переказав залишки коштів на рахунок в іншому банку. Зокрема, 19.08.2024 з рахунку № НОМЕР_2 переказано за наданими реквізитами кошти у сумі 154 522,73 грн. 19.08.2024 з рахунку № НОМЕР_3 переказано за наданими реквізитами кошти у сумі 2 460,71 грн. 19.08.2024 з рахунку № НОМЕР_4 переказано за наданими реквізитами кошти у сумі 22 181,54 грн. 14.01.2025 Позивач звернувся до Банку з проханням надати виписки руху коштів на його рахунках за 2024 рік, надати виписки надходження коштів за 2024 рік з вказанням відправника коштів та отримувача коштів, у разі наявності інформації про призначення коштів (платежу), письмово, детально, обґрунтовано пояснити причину/підстави, у зв`язку з якими було заблоковано його рахунки та здійснено відмову від прийняття ділових відносин в односторонньому порядку, письмово, детально, обґрунтовано пояснити, які дії або обставини з його сторони могли спричинити неприйнятно високий рівень ризику для АТ «Райффайзен Банк», враховуючи нарахування з державних коштів, повідомити про наявність/відсутність коштів на рахунках, надати копію його договору з АТ «Райффайзен Банк». 20.01.2025 Банк у відповідь на звернення повідомив позивача про те, що відповідно до законодавства, Банк має право відмовитися від встановлення або підтримання ділових відносин з клієнтом у разі встановлення неприйнятно високого рівня ризику. Банк заблокував рахунки позивача через встановлення неприйнятно високого рівня ризику, про що було повідомлено листом. Законодавство не передбачає обов`язкового надання клієнту інформації щодо підстав для встановлення неприйнятно високого ризику. Також, банк проінформував клієнта, що він може розглянути можливість поновлення ділових відносин за умови повного розкриття суті та мети проведених операцій, надання підтверджуючих документів та відповідей на поставлені питання. 14.01.2025 позивач звернувся до Банку з досудовою вимогою, в якій він просив, після здійснення перевірки та підтвердження надходження коштів з державних рахунків на його рахунок, що підтвердить відсутність встановлення неприйнятно високого рівня ризику, принести офіційні вибачення від АТ «Райффайзен Банк» щодо виниклої ситуації та поновити ділові відносини, так як фактично відсутні підстави, за яких вони були припинені. 21.01.2025 Банк відповів на повторне звернення позивача, та повідомив про те, що позивачу вже була надано відповідь за вих. № 81-27-5/126 (20.01.2025). Позиція Банку, викладена в листі-відповіді залишається незмінною. Банк може розглянути можливість поновлення ділових відносин у випадку повного розкриття суті та мети проведених операцій, надання підтверджуючих документів та відповідей на поставлені питання в листі-відповіді за вих. № 81-27-5/126. Також Банк повідомив, що не звинувачує позивача в незаконних діях, а лише посилається на закони, згідно з якими діє при встановленні неприйнятно високого рівня ризику. Не погоджуючись з позицією банку щодо правомірності відмови від підтримання ділових відносин з позивачем, останній звернувся до суду з цим позовом в якому вимагає від АТ «Райффайзен Банк» відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень. Позивач стверджує, що банк необґрунтовано розірвав ділові відносини з ним, посилаючись на високий рівень ризику. Позивач зазначає, що не здійснював жодних дій, які могли б спричинити ризик для банку. Дії банку призвели до блокування його рахунку, що унеможливило доступ до коштів, необхідних для вирішення важливих питань, таких як оплата житла та лікування. Це викликало у позивача стрес, тривогу та почуття безпорадності, особливо враховуючи його статус військовослужбовця, який захищав країну. Позивач вважає, що дії банку порушили його права, зокрема право на гідність та репутацію, оскільки банк поставив під сумнів його добросовісність. З метою визначення законності дій Банку необхідно встановити норми, які регулюють спірні правовідносини та чи були вони дотримані Банком. Як зазначалось вище, обслуговування рахунків позивача здійснювалось на підставі Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди №CMDPI-1617120 16.03.2022 укладеної між позивачем та Банком (далі - Заява про акцепт). Шляхом підписання Заяви про акцепт було укладено Договір банківського обслуговування, на підставі якого позивачеві було відкрито ряд рахунків у Банку та здійснювалось їх обслуговування. Згідно п.2.1-2.4 Заяви про акцепт: Клієнт прийняв (акцептував) Публічну пропозицію Банка про надання Послуг з відкриття та обслуговування банківських рахунків, розміщення вкладів, надання кредитів та інших послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що оприлюднені на Сайті Банку www.raiffeisen.ua (далі - Правила). Клієнт безумовно визнав, що Публічна пропозиція, ця Заява про акцепт, Правила, Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин Сторін так само, якби їх було викладено безпосередньо в тексті цього документу. Договір банківського обслуговування (далі - Договір) укладається шляхом приєднання та є укладеним з дати підписання Клієнтом цієї Заяви про акцепт. Всі терміни в цій Заяві про акцепт вживаються в значеннях, що наведені в Правилах, а якщо вони Правилами не визначені, то вони вживаються у розумінні відповідно до законодавства України або звичаїв ділового обороту. Клієнт погодився на те, що Банк зобов`язався надавати Клієнту Послуги в порядку та на умовах, визначених Договором. Згідно п. 3.2 Заяви про акцепт: Клієнт підтвердив, що ознайомлений та згоден з Правилами та Тарифами, що є чинними на дату підписання цієї Заяви про акцепт та розміщені на Сайті Банку та усвідомлює свої зобов`язання в подальшому ознайомлюватися із змінами до них на Сайті Банку. Звернення до Банку для отримання Послуг або вчинення Клієнтом інших фактичних дій, спрямованих на отримання Послуг, свідчить про згоду Клієнта з чинною редакцією Правил та діючими Тарифами. Станом на дату припинення правовідносин між Банком та Клієнтом (07.08.2024) діяли ПРАВИЛА БАНКІВСЬКОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ ФІЗИЧНИХ ОСІБ В АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (далі - Правила), розміщені на сайті Банку за посиланням: https://raiffeisen.ua/storage/files/rules-25072024.pdf (редакція, яка діяла з 25.07.2024 по 25.08.2024). Дата оприлюднення 25.06.2024 р. Згідно з пп. 4.1, 4.2 Статті 4 Розділу 1 Правил Банк має право витребувати, а Клієнт зобов`язаний надавати на вимогу Банку інформацію та документи відповідно до вимог законодавства України, умов Договору, внутрішніх документів Банку з питань Фінансового моніторингу, у тому числі вимог FATCA та/або вимог CRS. Протягом дії Договору Клієнт зобов`язався надавати Банку інформацію та документи для здійснення належної перевірки Клієнта, змісту його діяльності та фінансового стану, Податкового статусу, суті, змісту та підстав здійснення відповідних операцій та іншу інформацію чи документи відповідно до вимог законодавства України та внутрішніх документів Банку. Клієнт зобов`язаний розкривати Банку інформацію про зв`язки Клієнта із державами, що здійснюють збройну агресію проти України в порядку та за формою, визначеною Банком (далі - Зв`язки з державами-агресорами). Також, протягом дії Договору Клієнт зобов'язаний здійснювати актуалізацію/оновлення раніше наданої Банку інформації та зобов`язаний негайно (в найкоротший можливий строк) інформувати Банк про зміну вищезазначених відомостей/інформації разом з підтверджуючими документами. Згідно п. 4.2.1. Статті 4 Розділу 1 Правил Клієнт має надавати документи та інформацію, а також іншу інформацію/документи на запит Банку, необхідні для здійснення Банком моніторингу ділових відносин/фінансових операцій, зокрема підтвердження відповідності фінансової операції Клієнта його доходу, соціальному стану, підтвердження джерел коштів, пов`язаних із здійсненими по Рахунках Клієнта в Банку фінансовими операціями, з`ясування зв`язків з державами-агресорами, підтвердження податкового статусу. Документи та інформація можуть бути надані з використанням Системи «Райффайзен Онлайн» в порядку, передбаченому підпунктом 6.21. пункту 6 «Інструкції щодо користування Системою «Райффайзен Онлайн» (Додаток 3 до Правил), засобами електронної пошти та/або засобами поштових відправлень на юридичну адресу Банку. З метою інформування Клієнта про припинення ділових відносин, Банк може направляти повідомлення за допомогою SMS повідомлення, або повідомлення через встановлений на мобільному телефоні мобільний додаток «Viber», та/або телефонувати на номер мобільного телефону Клієнта/Уповноваженій особі Клієнта, та/або направляти повідомлення на електронну адресу Клієнта, наявну в системах Банку, та/або направити листа за допомогою поштових відправлень на адресу реєстрації/проживання Клієнта. Клієнт зобов`язується надавати Банку документи (у т.ч. отримувати їх від офіційних органів) та інформацію для оцінки фінансового стану Клієнта, аналізу відповідності фінансових операцій Клієнта його фінансовому стану та/або змісту діяльності Клієнта (його соціальному статусу), для підтвердження економічної доцільності фінансових операцій, з`ясування джерел походження коштів (активів) Клієнта, з`ясування зв`язків з державами-агресорами, підтвердження Податкового статусу Згідно п. п. 4.6., 4.7 Статті 4 Розділу 1 Правил: При отриманні від Клієнта документів Банк здійснює їх перевірку на відповідність законодавству України та вимогам Банку. За результатами перевірки Банк має право вимагати виправлення помилок та/або зміни форми документу, надання додаткових документів або скористатися іншими правами за Договором. Клієнт самостійно забезпечує отримання відповідних документів та сплачує пов`язані із цим витрати. У випадку неповідомлення Клієнтом Банку про зміну адреси проживання (адреси реєстрації) кореспонденція вважається направленою Банком та отриманою Клієнтом належним чином, якщо її було направлено за адресою Клієнта, зазначеною в Заяві про акцепт Публічної пропозиції/Угоді або в останньому письмовому повідомленні Клієнта щодо зміни адреси (якщо інший спосіб повідомлення не передбачений Договором). Згідно п. 9.1.5 Статті 9 Розділу 1 Правил: Банк має право відмовитися від надання Послуг, зокрема, від проведення операції(ій) по Рахункам Клієнта, надання всіх чи окремих Послуг в Системі «Райффайзен Онлайн», а також призупинити (тимчасово) всі або окремі операції по ним та/або здійснити Блокування ПК, відмовити в обслуговуванні Клієнту та/або закрити Рахунок/Рахунки у випадках: присвоєння Клієнту неприйнятно високого ризику на підставах, визначених законодавством України та нормативними документами Банку. Згідно п.п 2.3.1 пункту 2.3. Розділу 2 статті 2 Правил у разі припинення ділових відносин з будь-яких підстав, залишок коштів без будь-яких обмежень суми на Рахунку може бути перерахований на рахунок Клієнта, який відкритий в іншому банку, згідно наданих Клієнтом реквізитів, за умови відсутності обмежень, передбачених законодавством України. Як вбачається з викладеного, підписанням Заяви про акцепт Позивач погодився на умови банківського обслуговування запропоновані Банком, а також погодився на те, що в разі присвоєння йому неприйнятно високого ризику на підставах, визначених законодавством України та нормативними документами Банку, Банк має право відмовити в обслуговуванні Клієнту та у підтриманні ділових відносин з ним. При цьому право користування коштами не обмежується, залишок коштів без будь-яких обмежень суми на Рахунку може бути перерахований на рахунок Клієнта, який відкритий в іншому банку, згідно наданих реквізитів. В процесі отримання та використання Банком інформації, необхідної для ідентифікації та вивчення клієнта, в т.ч. щодо його фінансового стану, Банк керується вимогами Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III (далі - Закон про банки); Закону України ««Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361- IX від 06.12.2019 (далі - Закон про запобігання); «Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу», затвердженого постановою Правління НБУ від 19.05.2020 N 65 (далі - Положення № 65 ). Відповідно до ст. 6 Закону про запобігання, банк є суб`єктом первинного фінансового моніторингу. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону про запобігання, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Відповідно до ч. 2. ст. 7 Закону про запобігання, застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Частиною 2 ст. 8 Закону про запобігання визначено, що субєкт первинного фінансового моніторингу зобовязаний: 2) забезпечувати відповідно до вимог, встановлених відповідним субєктом державного фінансового моніторингу, належну організацію та проведення первинного фінансового моніторингу, що належним чином надасть можливість виявляти порогові та підозрілі фінансові операції (діяльність) незалежно від рівня ризику ділових відносин з клієнтом (проведення фінансових операцій без встановлення ділових відносин) та повідомляти про них спеціально уповноважений орган, а також запобігати використанню послуг та продуктів суб'єкта первинного фінансового моніторингу для проведення клієнтами фінансових операцій з протиправною метою; 4) здійснювати належну перевірку нових клієнтів, а також існуючих клієнтів. Згідно ч. 4 та 5 ст. 8 Закону про запобігання Банк зобов`язаний здійснювати належну перевірку нових клієнтів, а також забезпечувати моніторинг фінансових операцій клієнта на предмет відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик, включаючи в разі необхідності інформацію про джерело коштів, пов`язаних з фінансовою(ими) операцією(ями). Відповідно до п. 2, 3 ст. 11 Закону про запобігання, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки*. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин. Належна перевірка здійснюється в разі .. наявності підозри; виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта. Відповідно до ч. 7. ст. 11 Закону про запобігання cуб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії. Відповідно ч. 1 ст. 15 Закону про запобігання, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у обслуговуванні, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику* або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей. неприйнятно високий ризик - максимально високий ризик, що не може бути прийнятий субєктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу (ст. 1 Закону про запобігання). Аналогічні норми встановлені також і Положенням НБУ №65. Так, відповідно до пунктів 11,12 Додатку 1 до Положення НБУ №65 передбачено, що Банк з урахуванням ризик-профілю клієнта на постійній основі проводить моніторинг ділових відносин та фінансових операцій клієнтів, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у банку інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, за потреби, про джерело коштів, пов'язаних із фінансовими операціями) у порядку, визначеному в додатку 1 до Положення. Відповідно до пункту 1 Додатку 12 до Положення НБУ № 65, Банк зобовязаний відмовитися від підтримання ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку / відмовитися від проведення фінансової операції у випадках, передбачених частиною 1 статті 15 Закону про запобігання. Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Додатку 15 до Положення №65, для виявлення підозрілих фінансових операцій (діяльності) банк: 1) проводить на постійній основі моніторинг ділових відносин із клієнтами та фінансових операцій, що здійснюються в процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у банку інформації про клієнта, його діяльність та його ризик-профіль (у тому числі щодо відповідності фінансових операцій клієнта очікуваній/запланованій ним діяльності на етапі встановлення ділових відносин із банком/оновленій під час його обслуговування). Системний аналіз зазначених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що Банк в силу Закону є суб`єктом первинного фінансового моніторингу, на який серед іншого покладено обов`язок на постійній основі проводити моніторинг ділових відносин та фінансових операцій клієнтів, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у банку інформації про клієнта, його діяльність та ризик. Якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта банк виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність) то банк керуючись нормами законодавства та внутрішніх нормативних документів з питань фінансового моніторингу має право присвоїти клієнту неприйнятно високий ризик та відповідно до ст. 15 Закону про запобігання зобов`язаний відмовитися від підтримання ділових відносин з таким клієнтом. Внутрішнім нормативними документами Банку з питань фінансового моніторингу є Програма ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів, затверджена Постановою Правління №П-3/3 від 09.01.2018 (із наступними змінами, далі - Програма ідентифікації), Програма управління ризиками фінансового моніторингу, затверджена Постановою Правління Банку № П-197/1 від 29.12.2023 (із наступними змінами, далі - Програма управління ризиками), а також Технологічна карта про порядок дій при виявленні підозрілих фінансових операцій та/або діяльності клієнта, затверджена Постановою Правління №71/ 2 від 25.06.2021 (із наступними змінами, далі - Технологічна карта), і ряд інших документів. Пунктом 2.5 Програми ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів визначено, що Працівник відділення/Банку має право відмовити Клієнту у підтриманні ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведенні фінансової операції у разі встановлення Клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки (чи переоцінки) ризику. Порядок відмови в обслуговуванні Клієнтів, в тому числі порядок встановлення неприйнятно високого ризику Клієнту та дії Працівника відділення/Банку у зв`язку із встановленням клієнту неприйнятно високого ризику передбачені в пункті 26 цієї Програми. В свою чергу пунктом 26 Програми ідентифікації передбачено, 26.1. Банк як суб`єкт первинного фінансового моніторингу забезпечує функціонування та розвиток системи ПВК/ФТ відповідно до вимог Закону, Закону про банки, ПП НБУ № 65, нормативних документів Банку. Працівники Відділення/ Банку зобов`язані забезпечувати здійснення НПК під час виконання своїх посадових обов`язків відповідно до вимог цієї Програми, інших нормативних документів Банку та вимог законодавства України. 26.2. Працівник відділення/Банку відмовляє Клієнту від встановлення/підтримання ділових відносин, у тому числі від проведення фінансової операції у випадках, зазначених в п. 1. Додатку 31 цієї Програми. 26.3. Неприйнятно високий ризик ділових відносин стосовно клієнтів встановлюється в порядку та на підставі критеріїв, наведених в Програмі управління ризиками фінансового моніторингу. Пунктом 6.8 Програми управління ризиками фінансового моніторингу визначено, що НВР встановлюється стосовно клієнтів у випадках: 5) за результатами аналізу фінансових операцій клієнта та виявлення фактів, що можуть свідчити про наміри використання послуг Банку для ВК/ФТ, зокрема: [….] проведення клієнтом фінансових операцій, характер або наслідки яких дають підстави вважати, що метою їх здійснення є виведення капіталів, ВК/ФТ, уникнення оподаткування тощо (зокрема пов`язаних зі зняттям готівкових коштів, переказом коштів за кордон, купівлею-продажем цінних паперів, невідповідність здійснених операцій ризик-профілю клієнта тощо). Внутрішніми нормативними документами Банку з питань фінансового моніторингу визначені критерії та порядок присвоєння клієнтам НВР, одним з яких є невідповідність здійснених операцій ризик - профілю клієнта. На виконання вказаних вище вимог чинного законодавства та внутрішніх документів Банку Банком під час моніторингу ділових відносин та фінансових операцій ряду клієнтів, в тому числі з позивача, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у Банка інформації, зокрема, було встановлено: при встановленні ділових відносин Клієнтом було вказано запланований річний обсяг фінансових операцій у сумі 90 000, 00 грн на рік, а джерелом походження коштів зазначено "зарплата", яку Клієнт отримує на посаді СОЛДАТ в ІНФОРМАЦІЯ_2; в ході аналізу фінансових операцій виявлено, що Клієнт у період з травня по липень 2024 на відкриті в Банку рахунки отримував зарахування на загальну суму близько 450 000 грн, які переважно були отримані з призначеннями платежів " PRIVAT WAGE - UAH, DNEPROPETR-SK". Також, протягом січня - квітня 2024 року на рахунок позивача НОМЕР_5 надійшли кошти у сумі 412 898,22 грн. Таким чином, динаміка здійснюваних операцій за рахунком Клієнта свідчила про перевищення фактично здійснених операцій по рахунку із обсягом, вказаним при встановленні ділових відносин. При цьому зарахування неможливо ідентифікувати як зарплата чи державні чи соціальні виплати оскільки призначення платежу не містило інформації про це. Тобто, по рахункам позивача існувало перевищення фактичних надходжень над доходом/максимальною сумою планових операцій, заявлених позивачем у зв`язку з чим встановлено такі коди ознак сумнівності як «Фінансові операції з активами, що не відповідають ризик-профілю клієнта». Відповідно до п.6 Технологічної карти підстави та порядок встановлення НВР, у тому числі порядок повідомлення клієнтів про встановлений їм НВР, визначений у п. 26 Додатку 24 та Додатку 31 до Програми Ідентифікації. Рішення про встановлення НВР та/або припинення ділових відносин може бути зазначено в Обґрунтованому висновку (SAR) або оформлено у вигляді розпорядження. Тому, за результатами здійснення перевірки, відповідальним підрозділом Банку з питань фінансового моніторингу було складено ОБГРУНТОВАНИЙ ВИСНОВОК щодо сформованої підозри № 178-8/2/ Підозріла діяльність, Код 900» (далі - Висновок від 07.08.2024, додається) відносно позивача та інших клієнтів, у яких також встановлено таку ознаку сумнівної діяльності як «Фінансові операції з активами, що не відповідають ризик-профілю клієнта». Відповідно до Висновку від 07.08.2024 позивачу та іншим клієнтам присвоєно неприйнятно високий ризик та прийнято рішення про відмову від підтримання ділових відносин на підставі частини 1 статті 15 Закону про запобігання. Відповідно ч. 1 ст. 15 Закону про запобігання, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від підтримання ділових відносин/відмовити клієнту у обслуговуванні, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей. Враховуючи викладене, дії Банку в процесі встановлення НВР Клієнту та припиненні з ним ділових відносин відповідають вимогам чинного законодавства з питань фінансового моніторингу та внутрішніх нормативних документів Банку. У позові позивач вказує, що він був звільнений з військової служби 17 липня 2024 року за станом здоровя, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_6 . За його твердженням, після звільнення з військової служби йому було нараховано: Щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби, Надбавку за особливості проходження служби, Компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022, 2023 та 2024 роки, Одноразову грошову допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік. Зарахування вказаних виплат повинні були бути здійснені після 17.07.2024. Разом з тим, на рахунок позивача НОМЕР_4 кошти у значних розмірах надходили починаючи з травня 2024 року, та в цілому протягом травня-серпня 2024 року надійшло коштів у сумі 443 494,28 грн. з призначенням платежів «Переказ коштів з картки на картку, PRIVAT WAGE-UAH, DNEPROPETR-SK, UKR, MC, Міжнародні». Також, протягом січня - квітня 2024 року на рахунок позивача НОМЕР_5 ( номер карткового рахунку НОМЕР_7 ) надійшли кошти у сумі 428 098,22 грн. Як вбачається з Виписок по рахункам позивача переважна більшість зарахувань з незрозумілим призначенням платежу «PRIVAT WAGE» була здійснена до звільнення позивача та відповідно до гіпотетичного отримання ним зарахувань вказаних у позові. При запланованих надходженнях на рахунки позивача коштів у сумі 90 тис. грн, фактичний обсяг зарахувань склав близько 850 тис. грн., що не відповідало ризик-профілю клієнта та дало банку підстави для встановлення клієнту неприйнятно високого ризику та відмови від підтримання ділових відносин. Фактичних доказів надходження на рахунок позивача коштів саме від його роботодавця на виконання Наказу від 17.07.2024 та підтвердження суми коштів позивачем ні до банку, ні до суду не надано з огляду на що відсутні підстави для визнання дій Банку неправомірними. З врахуванням зазначеного представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача в режимі відеоконференції просила вимоги позовної заяви задовольнити. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та не підтвердженими. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положенням частини першої статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Згідно з положеннями частини шостої статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право відмовитися від підтримання договірних відносин чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. Разом з тим, такі дії банку щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають зокрема відповідати усім вимогам Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення`від 14 жовтня 2014 року № 1702-VII (далі - Закон № 1702-VII). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 5 Закону № 1702-VII банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Відповідно до статті 63 Закону про банки Національний банк України під час здійснення нагляду за діяльністю банків проводить перевірку банків з питань дотримання ними вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, та достатності заходів для запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, та фінансуванню тероризму. Відповідно до п.п.1 ч.2 ст.6 Закону банки, страховики (перестраховики), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи є суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Відповідно до п. 39 ст. 1 Закону неприйнятно високий ризик - максимально високий ризик, що не може бути прийнятий суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу. Абзацом 5 пункту 34 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що належна перевірка - це заходи, що включають проведення на постійній основі моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, в разі необхідності, про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями). Відповідно до частини 6 статті 7 Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі: - неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією; - наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною. Інші завдання, обов`язки та права банку, як суб`єкта первинного фінансового моніторингу визначені у статті 8 Закону. Частиною 1 ст. 8 Закону встановлено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу з урахуванням вимог законодавства, результатів національної оцінки ризиків та оцінки ризиків, притаманних його діяльності, розробляє, впроваджує та оновлює правила фінансового моніторингу, програми проведення первинного фінансового моніторингу та інші внутрішні документи з питань фінансового моніторингу (далі - внутрішні документи з питань фінансового моніторингу) і призначає працівника, відповідального за його проведення (далі - відповідальний працівник). Внутрішні документи з питань фінансового моніторингу повинні містити процедури, достатні для забезпечення ефективного управління ризиками, а також для запобігання використанню послуг та продуктів суб`єкта первинного фінансового моніторингу для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення. Частиною 2 ст. 8 Закону визначено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний:…. 2) забезпечувати відповідно до вимог, встановлених відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, належну організацію та проведення первинного фінансового моніторингу, що належним чином надасть можливість виявляти порогові та підозрілі фінансові операції (діяльність) незалежно від рівня ризику ділових відносин з клієнтом (проведення фінансових операцій без встановлення ділових відносин) та повідомляти про них спеціально уповноважений орган, а також запобігати використанню послуг та продуктів суб`єкта первинного фінансового моніторингу для проведення клієнтами фінансових операцій з протиправною метою; 4) здійснювати належну перевірку нових клієнтів, а також існуючих клієнтів; 5) забезпечувати моніторинг фінансових операцій клієнта (у тому числі таких, що здійснюються в інтересах клієнта) на предмет відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик, включаючи в разі необхідності інформацію про джерело коштів, пов`язаних з фінансовою(ими) операцією(ями); 6) забезпечувати виявлення, зокрема з використанням засобів автоматизації, фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, до початку, у процесі, у день виникнення підозри, після їх проведення або під час спроби їх проведення чи після відмови клієнта від їх проведення; 7) забезпечувати реєстрацію фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, зокрема з використанням засобів автоматизації; 8) повідомляти спеціально уповноважений орган про: а) порогові фінансові операції, що відповідають ознакам, визначеним абзацами другим та третім частини першої статті 20 цього Закону, - протягом п`яти робочих днів з дня їх проведення (спроби проведення); б) порогові фінансові операції, що відповідають ознакам, визначеним абзацами четвертим та п`ятим частини першої статті 20 цього Закону, - не пізніше п`ятого робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому фінансові операції були здійснені; в) підозрілі фінансові операції (діяльність) або спроби їх проведення незалежно від суми, на яку вони(а) проводяться, - негайно після виникнення підозри або достатніх підстав для підозри, а також надавати обґрунтовані висновки, копії документів та іншу інформацію, на основі яких сформовано підозру, та додаткову інформацію на запити спеціально уповноваженого органу; тощо. Згідно з положеннями частини 6 ст. 11 Закону Банк має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом. Згідно статті 15 Закону: суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: - якщо здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; - встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; - подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу; - виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою; - якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефіціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення підозрілої фінансової операції. У випадках, передбачених цією частиною, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір відкрити рахунок/встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції або з якими розірвано ділові відносини (закрито рахунок) на підставі цієї статті, а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено. Також, варто вказати, що статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не мо же ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Також ЄСПЛ зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України"). Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що стороною відповідача належним чином було спростовано доводи позивача, оскільки з викладеного вбачається, що відповідач мав чіткі підстави для припинення обслуговування рахунку клієнта, що підтверджується висновком, який наданий стороною відповідача та умовами угоди позивача з відповідачем. Окрім цього, позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З врахуванням зазначених підстав позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та керуючись ст. 1066, 1068, 1074 ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст. 12, 13, 81, 141-142, 200, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк» про відшкодування моральної шкоди - відмовити. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Відповідач: АТ «Райффайзен Банк»: 01011, м.Київ, вул. Алмазова Генерала, 4А

Суддя Т.В.Остапчук