Справа № 362/6806/24
Провадження № 2/362/771/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Неділько А.С.,

за участю представника позивача адвоката Приходька С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем після смерті своєї матері за законом. Однак він своєчасно не прийняв спадщину через те, що був обізнаний про наявність заповіту матері на ім`я його сестри ОСОБА_3 та вважав, що остання прийме спадщину.

Також, зазначив, що лише після того, як його сестра повідомила йому про те, що вона не буде приймати спадщину після їх померлої матері за заповітом останньої, він і звернувся до нотаріуса вже після встановленого законом шестимісячного строку для подачі заяви на прийняття спадщини; тобто, позивач посилається, що вказані обставини у своїй сукупності завадили йому у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав (а.с. 54 57).

Представника позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Інші учасники процесу не прибули в судове засідання.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 89, 90, 91).

Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_3 не має в Україні зареєстрованого місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи, вона була повідомлена про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 73, 92).

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13 листопада 2023 року (а.с. 101).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21 вересня 1977 року і повного витягу від 12 вересня 2024 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що позивач у даній справі ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_6 (а.с. 98, 99 100).

Тобто, за приписами статті 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги за законом та звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини після померлої матері.

Проте, постановою приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Пясецької Л.М. від 12 вересня 2024 року № 66/02-31, позивачу було відмовлено в оформленні спадщини після смерті її матері за законом у зв`язку із пропуском ним встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с. 107).

Одночасно, суд враховує, що за життя ОСОБА_6 склала заповіт від 31 січня 1996 року яким заповіла усе своє майно ОСОБА_3 (а.с. 14).

Отже, відповідно до норм статті 1223 ЦК України, ОСОБА_3 як особа визначена у заповіті, мала переважне право перед спадкоємцями за законом у спадкуванні підсля померлої матері, у тому числі й перед позивачем.

Як наслідок, відповідно до норми частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_3 мала право подати відповідну заяву в строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Натомість, в порушення вимог частини першої статті 1270 ЦК України, ОСОБА_3 у визначений законом шестимісячний строк не подала до нотаріуса відповідну заяву та не прийняла спадщину за заповітом після померлої матері.

У зв`язку із неприйняттям ОСОБА_3 спадщини за заповітом померлої матері, на підставі частини другої статті 1223 ЦК України, позивач одержав право на спадкування за законом.

Із витребуваних та досліджених в судовому засіданні під час розгляду справи матеріалів спадкової справи № 21/2024 до майна померлої ОСОБА_6 , судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріуса 11 вересня 2024 року (а.с. 94 107).

Тобто, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після спливу 10 місців і 1 дня смерті матері.

Зокрема, суд погоджується із доводами позивача і приймає до уваги зазначені ним обставини стосовно того, що він очікував прийняття спадщини своєю сестрою ОСОБА_3 за заповітом матері, а тому не подавав заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк протягом шести місяців.

Разом із цим, обґрунтованими такі доводи можна вважати лише відносно строку в шість місяців, тобто до 11 травня 2024 року коли спадкоємець за заповітом могла прийняти спадщину, а тому у вказаний період часу позивач обґрунтовано не приймав спадщину, знаючи, що його сестра спадкує за заповітом.

Однак, після спливу визначеного законом шестимісячного строку, тобто після 11 травня 2024 року, позивач не повинен був чекати невідомо чого, а мав право звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої матері за законом.

Воднораз, суд враховує, що у зв`язку із неприйняттям ОСОБА_3 спадщини за заповітом померлої матері, на підставі частини другої статті 1223 ЦК України, позивач одержав право на спадкування за законом лише 12 травня 2024 року після спливу встановленого частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячного строку для подання ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини за заповітом.

У зв`язку із цим, суд обов`язково враховує норми частини другої статті 1270 ЦК України відповідно до якої, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Отже, враховуючи, що виникнення у позивача права на спадкування залежало від неприйняття спадщини ОСОБА_3 (спадкоємцем за заповітом), в силу частини другої статті 1270 ЦК України, строк для прийняття позивачем спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття ОСОБА_3 спадщини за заповітом.

Тобто, оскільки ОСОБА_3 як спадкоємець за заповітом не подавала заяву про прийняття спадщини та не прийняла спадщину у встановлений законом строк протягом шести місяців, на підставі частини другої статті 1270 ЦК України, строк для прийняття позивачем спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття ОСОБА_3 спадщини за заповітом, а саме: до 12 серпня 2024 року.

Як наслідок, саме в період часу з 12 травня по 12 серпня 2024 року три місяці з моменту неприйняття ОСОБА_3 спадщини за заповітом, відповідно до частини другої статті 1270 ЦК України, позивачу було встановлено строк для прийняття спадщини за законом.

У звязку із цим, суд зауважує, що:

- позивач не пропустив строк визначений частиною першою статті 1270 ЦК України (шість місців), тобто з 11 листопада 2023 року по 11 травня 2024 року, оскільки мав спадкувати спадкоємець за заповітом;

- позивач пропустив строк визначений частиною другою статті 1270 ЦК України (три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини), тобто з 12 травня по 12 серпня 2024 року, оскільки звернувся до нотаріуса 11 вересня 2024 року.

Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Натомість, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач у позовній заяві не зазначив жодної поважної, об`єктивної, непереборної, істотної причини пропуску ним визначеного нормою частини другої статті 1270 ЦК України строку для подання заяви про прийняття спадщини в період часу з 12 травня по 12 серпня 2024 року, а саме: протягом трьох місяців з моменту неприйняття ОСОБА_3 спадщини за заповітом.

Доводи позивача щодо поважності пропуску строку через думку про те, що його сестра спадкувала за заповітом, суд відхиляє та не приймає до уваги, оскільки у даному випадку цивільним законом позивачу було визначено строк для подання заяви про прийняття спадщини протягом трьох місяців з моменту неприйняття ОСОБА_3 спадщини за заповітом (ч. 2 ст. 1270 ЦК України).

Тобто, обставина через яку позивач не приймав спадщину минула 12 травня 2024 року і він мав безперешкодну можливість звернутись до нотаріуса для прийняття спадщини.

Отже, такий факт абсолютно не впливав на об`єктивну можливість вчинення позивачем передбачених законом дій для прийняття спадщини в період часу з 12 травня по 12 серпня 2024 року, оскільки у встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України строк ОСОБА_3 не прийняла спадщину за заповітом.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Отже, під час розгляду справи в судовому засіданні, досліджуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, судом не встановлено існування поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача, як спадкоємця на вчинення в період часу з 12 травня по 12 серпня 2024 року дій по зверненню до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлої матері.

Таким чином, суд приходить до твердого і переконливого висновку про те, що встановлений частиною другою статті 1270 ЦК України (три місяці з моменту неприйняття ОСОБА_3 спадщини; тобто з 12 травня по 12 серпня 2024 року), строк для прийняття спадщини пропущено позивачем без поважних причин, а тому і немає підстав для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

При цьому, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на позивача (а.с. 18).

На підставі викладеного, керуючись статтями 1223, 1261, 1270, 1272 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 197, 198, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 13 серпня 2025 року.