МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"05" серпня 2025 р. Справа №536/2003/24
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., із секретарем Хоменко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у залі суду у смт Макарів Київської області
заяву представника ОСОБА_1 адвоката Яреська Тараса Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом
Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
30.06.2025 р. до суду від представника відповідача адвоката Яреська Т.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 536/2003/24 за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У заяві просив стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 8 000,00 гривень.
В обґрунтування заяви вказав, що рішенням Макарівського районного суду Київської області в задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено. Представник відповідача надав письмові пояснення по справі та заявив орієнтовні витрати на правничу допомогу. 25.06.2025 р. в судовому засіданні представник відповідача завив вимогу про компенсацію витрат на адвоката у розмірі 8 000,00 грн.
У судове засідання належним чином повідомлені сторони не з`явилися. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідач подала заяву про підтримання заяви про ухвалення додаткового рішення та просила стягнути з позивача на її користь витрати на правничу допомогу, заяву розглянути у її відсутність.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася. 11.07.2025 року подала до суду письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. У запереченнях вказала, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вважає, що сума витрат, що заявлена представником відповідача значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, крім того така сума витрат є неспівмірною із складністю цивільної справи, яка віднесена судом до малозначних справ, а тому в разі наявності підстав для компенсації цих витрат, вважає, що їх сума підлягає зменшенню, про що подала відповідне клопотання. Також просила суд відмовити у задоволенні заяви відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши письмові матеріали справи № 536/2003/24 необхідні для її вирішення, суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 523/3904/19 у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до змісту пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, постановах від 22.11.2019 року у справі № 910/906/18 та від 04.06.2020 року у справі № 906/598/19.
Також, згідно з правовим висновком, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 3 вказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судом встановлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25.06.2025 року у справі № 536/2003/24 відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 186-194).
В ході розгляду справи представник відповідача подав письмові пояснення по справі в яких заявив про орієнтовні витрати на правничу допомогу, які складаються з: - фіксований гонорар у сумі 7 000,00 грн, - вартість участі адвоката в судових засідань в режимі ВКЗ у сумі 1 000,00 грн за кожне судове засідання.
У заяві про ухвалення додаткового рішення, стороною відповідача визначено розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
Відповідно до п. 2 Додатку №1 до Договору: «Вартість послуг за домовленістю Сторін складає фіксований Гонорар у сумі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок)».
Крім того, сторонами узгоджено в п. 2.1 Додатку №1 до Договору, що: «За домовленості Сторін до зазначеної в п.2 даного Додатку суми Фіксованого Гонорару не входить вартість участі Адвоката в судових засідань в режимі ВКЗ, що складає 1 000,00 грн. (одну тисячу гривень 00 копійок) за кожне судове засідання, що сплачується окремо в порядку, узгодженому Сторонами щодо сплати Гонорару».
При цьому суд зауважує, що адвокат Яресько Т.В. приймав участь у судовому засіданні 25.06.2025 р. в режимі ВКЗ.
Досліджуючи надані стороною відповідача докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд вважає, що такі витрати є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. При цьому, слід зауважити, що за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, і це є правом, а не обов`язком суду, якщо сторона доведе неспівмірність таких витрат. Проте, в даному випадку суд не вбачає підстав для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Враховуючи викладене, беручи до уваги обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, подані на її підтвердження докази, які стороною позивача не спростовані, суд приходить до висновку, що понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами.
Керуючись ст.ст. 137, 141, 247, 265, 270, 354-355 ЦПК України суд, -
Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду у загальному порядку відповідно до ст.ст. 354-355 ЦПК України.
Додаткове рішення суду набирає законної сили у загальному порядку відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.
Повний текст рішення виготовлено 05.08.2025 року.
ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя Л.В. Білоцька