Справа № 496/3575/24
Провадження № 2/496/1028/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

11 квітня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю: секретаря Бойчук Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільний позов ПП «Ремонт смартфонів «Фьонікс» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави, інфляційних витрат, трьох відсотків річних, судових витрат та витрат на переклад документів,-

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача в системі «Електронний суд» звернулась до суду із вказаним позовом.

Позовна заява обґрунтована тим, що в період з 08.11.2021 року по 26.12.2021 року (включно) ПП «Ремонт смартфонів «Фьонікс» переказало кошти ОСОБА_1 на загальну суму 399 212 (триста дев`яносто дев`ять тисяч двісті дванадцять) гривень 23 копійки та 17 650 (сімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят) доларів США 00 центів, для інвестування у майбутнє створення сумісного бізнесу.

На підтвердження факту переведення коштів додані квитанції про здійснення переказів за допомогою платіжної системи WISE (TransferWise), компанією, яка займається наданням послуг з переказу коштів.

Кінцевим отримувачем зазначених коштів була « ОСОБА_2 ».

Вказані вище перерахування коштів були здійснені з рахунку ПП «Ремонт смартфонів «Фьонікс», докази того, що цей рахунок Позивача додані до позовної заяви.

Зазначені вище кошти були переказані на користь Відповідача для забезпечення майбутнього укладення договору інвестування, який у подальшому не був укладений.

Зазначає, що істотними умовами, які сторони встановили під час обговорення майбутнього договору, це створення юридичної особи, у якої сторони будуть співвласниками та кожний з якого буде бенефіціарним власником 50% статутного капіталу юридичної особи. Дії, націлені на створення юридичної особи та здійснення інших дій, передбачених чинним законодавством України, було покладено на Відповідача, оскільки Позивач не володіє українською мовою, знання якої необхідні для розуміння змісту документів.

Проте, коли настав час укладати відповідні документи про інвестування та створення юридичної особи, цього не було здійснено відповідачем.

Після цього, позивач дізнався, що Відповідач відкрила салон краси Secret Garden (розташований за адресою: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 77) за рахунок коштів Позивача та на власну користь, що йде у супереч з метою здійснення переказу коштів та порушує майнові права Позивача.

Отже Відповідач після отримання зазначених коштів, які були забезпеченням майбутнього договору інвестування, привласнила їх та використала на власну користь, при цьому сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору інвестування та відповідно будь-який договір, який підтверджував би правомірність користування коштами Відповідачем укладено не було.

Зазначені дії Відповідача, а саме привласнення коштів та використання їх на власний розсуд без достатньої правової підстави порушує майнові права Позивача, тому Позивач вимушений звернутись до суду із позовом про стягнення коштів з відповідача, які остання отримала без достатньої правової підстави.

Ухвалою суду від 08.07.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 44-45).

Ухвалою суду від 07.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд (а.с. 60).

Представника позивача до суду не прибув, проте в системі «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, де представник позивача просила про проведення судового засідання без участі сторони позивача, а також наполягала на задоволенні позову. Посилаючись на постанову ВП ВС від 07.02.2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23): «зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до вказаних в позові обставин всі ці умови виникли. І додатково ОСОБА_1 використала кошти, які були надані їй від ПП «Ремонт смартфонів «Фьонік» в своїх цілях, а саме відкрила салон краси за рахунок коштів позивача та на власну користь, що йде у супереч з метою здійснення переказу коштів та порушує майнові права позивача, оскільки, метою здійснення переказів було інвестування для створення юридичної особи, у якої сторони будуть співвласниками та кожний з яких буде бенефіціарним власником 50% статутного капіталу юридичної особи. Оскільки ОСОБА_1 безпідставно користувалася коштами в своїх цілях, то законодавством передбачений механізм відшкодування за таке користування, а саме відповідно до ст. 625 ЦК України кредитор має права вимагати відшкодування інфляційного збільшення та трьох відсотків річних за користування коштами.

Представник відповідача адвокат Гайдай Я.Ф. в судовому засіданні підтримала подані нею пояснення та просила відмовити в задоволенні позову, оскільки не може вважатись безпідставно отриманими кошти, якщо вони надсилались неодноразово, а саме було здійснено 13 платежів. Крім того, позивач посилається на існування правових підстав для отримання відповідачем грошових коштів, проте фактично доводить відсутність правових підстав для одноосібного оформлення салону краси за відповідачкою, всупереч договірному зобов?язанню, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України та задоволення позову шляхом повернення отриманих грошових коштів. При цьому, позивачем не додається жодного доказу на підтвердження доводів щодо спільної діяльності сторін. У даній справі позивач перераховував відповідачці кошти, знаючи, що між ним та відповідачкою відсутнє зобов?язання (відсутній обов?язок) з повернення коштів, позивач добровільно сплачував кошти, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). При цьому позивач перераховував відповідачу кошти тривалий час, а саме півроку, регулярно, різними сумами, всього було перераховано 13 платежів. Так як позивач не був зобов?язаний перераховувати кошти внаслідок відсутності договірних відносин із відповідачем щодо створення спільного бізнесу, а також будь-яких інших зобов`язань, проте він здійснював ці платежі протягом тривалого часу, регулярно, його поведінка щодо вимоги повернення цих коштів є вочевидь суперечливою та недобросовісною. За таких обставин, набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов?язання (відсутній обов?язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів, що вказано в правовій позиції викладеній в постановах ВС від 17.04.2024 у справі № 127/12240/22 , від 11.01.2023 у справі № 548/741/21 від 30.11.2022 року тощо. Також, заперечує проти стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Оскільки, норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Ознайомившись із матеріалами справи, вислухавши представника відповідача, вивчивши письмові пояснення та заперечення, що долучено до справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , є «партнером з повною відповідальністю» ПП «Ремонт смартфонів «Фьонікс» (FONIX SMARTPHONE REPAIR), згідно перекладу що підтверджується довідкою з Управління Данії зі справ підприємництва, переклад якої здійснено бюро перекладів «Дока» ФОП ОСОБА_4 займається таким видом діяльності: ремонт комунікаційного обладнання, роздрібна торгівля телекомунікаційними обладнаннями в спеціалізованих магазинах.

Згідно долучених до позову перекладів з англійської мови на українську мову, виконаного у бюро перекладів «Дока», було здійснено наступні перекази:

- 08.11.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було надіслано 2448,05 євро (конвертовано та надіслано - 73871,38 грн.), № переказу 318016143, відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 08.11.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 2448,05 євро (конвертовано та надіслано - 73862,05 грн.), № переказу 318016956, відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 08.11.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 2448,05 євро (конвертовано та надіслано - 73881, 66 грн.), № переказу 318017827, відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 08.11.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 978,99 євро (конвертовано та надіслано - 29550,81 грн.), № переказу 318019370 відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 09.11.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 2448,05 євро (конвертовано та надіслано - 74015,81 грн.), № 318399669, відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 09.11.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 2448,05 євро (конвертовано та надіслано - 74030,01 грн.), № переказу 318400722, відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 02.12.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 658,05 данських крон (конвертовано та надіслано - 100 доларів США), № переказу 329256512, відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 02.12.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 16446,07 данських крон (конвертовано та надіслано - 2500 доларів США), № переказу 329271820 відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 15.12.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 16488,92 данських крон (конвертовано та надіслано - 2500 доларів США), № переказу 335107713, відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 18.12.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 2224,79 євро (конвертовано та надіслано - 2500 доларів США), № переказу 336888083, відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 21.12.2021 на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 1774,15 євро (конвертовано та надіслано - 2000 доларів США), № переказу , відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 22.12.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 1768,58 євро (конвертовано та надіслано - 2000 доларів США), № переказу 338817947, відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR;

- 22.12.2021 року на рахунок ОСОБА_1 було перераховано 13141,04 данських крон (конвертовано та надіслано - 2000 доларів США), № переказу 338861296, відправник: FONIX SMARTPHONE REPAIR.

Вказані кошти, позивач просить стягнути, як такі, що отримані без достатньої правової підстави, та використані на власний розсуд відповідачкою.

Також представник позивача, просить стягнути з відповідачки судові витрат, а саме 13 205,39 грн., які були сплаченні за подання позову згідно квитанції № 0Е5А-80СВ-МКОР-ВРОР-ВРH6 від 09.05.2024 року та 2 850 грн., які були витрачені на переклад документів, про що надана квитанція № ПН5051.

Згідно ст. ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України щодо повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) ? це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ст. 1213 ЦК України).

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. (ч.1 ст. 207 ЦК України).

Договір між сторонами у письмовій формі не укладався.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, у наслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22 січня 2013 року у справі № 5006/18/13/2012, від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13, від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, від 25 лютого 2015 року у справі № 3-11гс15, від 25 березня 2015 року у справі № 3-5гс15, від 03 червня 2015 року у справі № 6-100цс15, від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-2978цс15, від 07 червня 2017 року у справі № 923/1233/15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18).

Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 726/707/16-ц (провадження № 61-12155св19), від 14 квітня 2020 року у справі № 495/2442/16-ц (провадження № 61-15428св19), від 11 листопада 2020 року у справі № 522/19690/18 (провадження № 6115125св19).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 квітня 2024 року у справі № 127/12240/22, безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

У разі якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватися тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. (Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07.06.2018 року по справі № 212/3593/16-ц, від 02.10.2013 року у справі № 6-88цс13).

Відповідно до положень ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Позивач стверджує, що зазначені кошти були переказані на користь ОСОБА_1 для забезпечення майбутнього укладення договору інвестування у майбутнє створення сумісного бізнесу. Істотними умовами, які сторони встановили під час обговорення майбутнього договору, це створення юридичної особи, у якої сторони будуть співвласниками та кожний з якого буде бенефіціарним власником 50% статутного капіталу юридичної особи.

Проте, всупереч усних домовленостей, відповідач відкрила салон краси «Secret Garden», власником якого стала вона, використавши перераховані кошти на власний розсуд.

Оскільки, сторонами, а саме ОСОБА_5 та представником ПП «Ремонт смартфонів «Фьонікс», не укладалось будь-якого письмового договору, який свідчив би про перерахування коштів ОСОБА_6 від FONIX SMARTPHONE REPAIR, саме для інвестування у майбутній спільний бізнес, а квитанції, що наданні суду в перекладі не мають зазначення «призначення платежу», суд не може встановити дійсну мету такого переказу.

Крім того, представником позивача не підтверджено, що ОСОБА_7 взагалі був відкритий салон краси в м. Одесі, та що грошові кошти, отримані останньою від FONIX SMARTPHONE REPAIR були використані саме для інвестування у відкриття салону.

Відповідно до ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. Доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статті 80-81 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 отримала від ПП «Ремонт «Фьонікс» без достатньої правової підстави грошові кошти, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, недоведені належними, достовірними та допустимим доказами та є такими, що ґрунтуються на припущеннях, що є порушенням відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, а тому позовні вимоги про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави, не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у стягненні коштів, отриманих без достатньої правової підстави, не підлягають стягненню з відповідача інфляційні витрати за ч. 1 ст. 625 ЦК України, три відсотки річних та витрати на переклад документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. 13, 15, 16, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 263 - 268 ЦПК України, ст. 202, 205, 206, 208, 526, 1212, 1215 ЦК України,-

У Х В А Л И В:

У позові ПП «Ремонт смартфонів «Фьонікс» (місцезнаходження: 65101, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова. 10, офіс 100-А, ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави у сумі 399212, 23 гривень, 13600 доларів США, що становить за курсом НБУ на момент отримання коштів 369782,00 гривень, 275064,00 гривень - інфляційних витрат, 56390,36 гривень - трьох відсотків річних, 13205,39 гривень - судового збору, 2850 гривень - витрат та витрат на переклад документів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.08.2025 року, з урахуванням навантаження складу суду. Затримання строків складання повного тексту пов`язано з навантаженням на склад суду, враховуючи, що від штатної кількості 11 суддів, зараз здійснюють правосуддя тільки 6, веденням воєнного стану, щорічною відпустковою у травні червні 2025 року, недостатньою кількістю суддів, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, відсутності у складі суду секретаря судового засідання, а також передачі на розгляд справ від двох суддів, що створило додаткове навантаження, показники навантаження перевищують нормативні у 5 разів, суд першої інстанції позбавлений можливості щодо дотримання строків, передбачених національним законодавством.

Суддя В.М. Буран