Справа № 216/6087/25
Провадження 2-з/216/27/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

12 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Гайтко Л.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Копійко Артема Андрійовича про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Копійко Артем Андрійович, 05.08.2025 року звернулася до суду з позовом, який до відкриття провадження 08.08.2025 року було стороною позивача уточнено, а саме: ОСОБА_1 подано до суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, та про поділ спільного майна подружжя.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 11.08.2025 року.

Одночасно із позовною заявою, стороною позивача подано заяву про забезпечення позову.

Заяву обґрунтовано наступним: позивачка звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просить:

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з травня 2012 року по 15 серпня 2017 року до дня державної реєстрації їх шлюбу.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 : трьохкімнатну квартиру, загальною площею 79.8 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільного суміного майна подружжя:

-визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на 1/2 частину трьохкімнатної квартири, загальною площею 79.8 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на 1/2 частину трьохкімнатної квартири, загальною площею 79.8 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, предметом спору є трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку сторони придбали перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах та право власності на яку за погодженням між Позивачем та Відповідачем було зареєстроване на Відповідача.

Спірну квартиру сторони придбали 02.08.2017 року, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, де Позивачка в подальшому була зареєстрована.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась донька: ОСОБА_4 .

05 березня 2025 року рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за позовною заявою ОСОБА_2 , шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу та до тепер Позивачка з дитиною продовжують проживати у квартирі по АДРЕСА_1 .

21.04.2025 року Позивачка отримала лист з Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Центрально Міському районі, в якому зокрема зазначено, що 11.04.2025 року за заявою власника житла, тобто Відповідача, її місце проживання за адресою по АДРЕСА_1 , зняте з реєстрації.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 18.04.2025 року, їх спільна донька ОСОБА_4 з 19.02.2018 зареєстрована за вказаною адресою.

Відповідач після розірвання шлюбу наполягає, щоб Позивачка разом з дитиною виїхали з їх квартири, оскільки вважає, що квартира по АДРЕСА_1 є його особистою власністю.

Іншого житла у Позивача немає, тож оскільки Відповідач вже зняв Позивача з реєстраційного обліку зі спірної квартири, та вимагає виселення Позивача та їх доньки з квартири, наразі існує реальна загроза щодо відчуження ним квартири, а Позивачка разом із дитиною будуть позбавлені права проживати в спірній квартирі.

У зв`язку з вищенаведеним, Позивачка вимушена звернутися до суду із заявою про забезпечення позову.

Враховуючи, що предметом спору є визнання спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано на Відповідача, з метою недопущення виселення Позивача з малолітньою дитиною з цієї квартири та її відчуження Відповідачем, вважаємо, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, з урахуванням чого, необхідно накласти арешт на зазначене нерухоме майно Відповідача та заборонити останньому виселення Позивача з неї.

Просить суд заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 відчужувати трьохкімнатну квартиру, загальною площею 79.8 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити виселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з трьохкімнатної квартири, загальною площею 79.8 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В силу положень частини 1 статті 149 та пункту 1 і 2 частини 1 статті 150 ЦПК України, за заявою учасника справи суд має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, у тому числі й накласти арешт на майно, що належить або підлягає передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб, а також заборонити вчиняти певні дії.

При цьому, згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позивачка просить забезпечити позов шляхом заборони вчинення із спірною квартирою будь-яких дій, спрямованих на її відчуження та заборонити виселення її та дитини зі спірної квартири. У якості підстави для задоволення вказує, що якщо суд задовольнить її позов, але не застосує вказаних заходів забезпечення позову, то це може істотно ускладнити виконання рішення суду, позаяк відчуження квартири призведе до необхідності вчинення позивачем додаткових дій, спрямованих на відновлення свого порушеного права.

Положення частини 1 статті 153 ЦПК України передбачають, що за загальним правилом, заява про забезпечення позову розглядається судом без виклику учасників справи. Тож суд розглядає заяву про забезпечення позову самостійно.

Позивачка звернулася до суду із позовом, який було нею уточнено, який оформлено у відповідності до вимог, передбачених статтями 175-177 ЦПК України, він не містить відомостей, які давали би суду інформацію про наявність ознак зловживання позивачкою своїми правами. А обраний нею спосіб захисту права, за захистом якого вона звернулася до суду і вважає порушеним, передбачений законом.

Тож обрані позивачкою засіб забезпечення позову, зокрема заборона вчинення із спірною квартирою будь-яких дій, спрямованих на її відчуження та заборона виселення її та дитини зі спірної квартири, є пропорційним заявленим позовним вимогам.

З огляду на предмет позову, невжиття вказаних засобів забезпечення позову дійсно може істотно ускладнити виконання рішення суду про поділ нерухомого майна між позивачем та відповідачем (якщо таке рішення буде прийнято судом), оскільки на час прийняття рішення судом по суті спору квартира, яка є предметом спору може бути відчужена (з огляду на зареєстроване право власності на відповідачку одноособово, про що позивач надав документи, та відсутність будь-яких перешкод у її відчуженні або зміні її правового та фактичного статусу у будь-який момент), і тоді для ефективного захисту прав позивача (якщо суд дійде до висновку що його права дійсно були порушені, і що вони підлягають судовому захисту), йому доведеться додатково вирішувати питання повного відновлення порушеного права.

При цьому суд враховує, що за позовом позивачка претендує не на всю квартиру, а тільки на 1/2 її частку, але зважаючи, що на даний момент квартира є цільним об`єктом, заборона вчиняти із нею дії, спрямовані на її відчуження, являються пропорційними заходами забезпечення позову про поділ цієї квартири, зважаючи на це.

Таким чином, заяву про забезпечення позову слід задовольнити до набрання законної сили судовим рішенням про задоволення чи відмову у задоволенні позову (повністю чи частково) або про залишення позову без розгляду чи закриття провадження у справі.

Окремо, суд вважає за необхідне відзначити, що з огляду на положення частини 1 та частини 3 статті 154 ЦПК України, суд не бачить підстав для застосування зустрічного забезпечення, враховуючи застосовані судом засоби забезпечення позову, у їх співвідношенні із таким поняттям, як збитки.

Таким чином, керуючись статтями2,19,23,27,28,34,42,43,48,49,60,62,83,174-177,178-180,184-187,258-261,274-279,351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання сторони позивача про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 відчужувати трьохкімнатну квартиру, загальною площею 79.8 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити виселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з трьохкімнатної квартири, загальною площею 79.8 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічне забезпечення не застосовується.

Копію ухвали направити заявнику для відома, та управлінню з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради для виконання.

Ця ухвала одночасно є виконавчим документом. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання. Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Вид забезпечення позову може бути замінений, або заходи забезпечення позову можуть бути скасовані в порядку, передбаченому ст. ст.156, 158 ЦПК України.

Суддя: Л.А. ГАЙТКО