Справа № 583/3121/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом

ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ»

про стягнення заборгованості по орендній платі,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Абрамович О.В. звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по орендній платі за землю, в якому просить стягнути з ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати орендної плати за договором оренди землі № 130/17 від 20.06.2017 р. в розмірі 29091,24 грн., обрахованої без вирахування податків та обов`язкових платежів, а також 7994,57 грн. інфляційні збитки та 1819,38 грн. 3% річних. Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,3081 га, кадастровий номер :01:001:1477. 20.06.2017 р. ОСОБА_1 уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі № 130/17, відповідно до якого передала у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,3081 га, кадастровий номер :01:001:1477, строком на 10 років. Розмір орендної плати становив 8 % нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 8039,44 грн. 08.08.2017 р. ПрАТ «Райз-Максимко» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір про внесення змін і доповнень до договору оренди землі № 130/17 від 20.06.2017 р., яким розмір орендної плати збільшили до 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 23.04.2018 р. ПрАТ «Райз-Максимко», ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» та ОСОБА_1 укладено трьохсторонню додаткову угоду № 1 до даного договору, в якій новий орендар ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» приймає на себе всі права та обов`язки орендаря, з 2017 р. орендна плата складає 10049,30 грн., що становить 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки здійснюється з урахуванням індексації. Згідно п.11 договору орендна плата вноситься у такі строки: 1 раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня. Оскільки відповідач повинен був сплатити орендну плату з урахуванням індексації до 31 грудня поточного року, але допустив часткову недоплату в 2018-2024 роках позивач просить стягнути з відповідача 7994,57 грн. інфляційні збитки та 1819,38 грн. 3% річних.

01.08.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначає, що між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» (Орендар) було укладено договір оренди землі № 130/17 від 20.06.2017 року. ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» вважає за необхідне заперечити проти наведених в позові сум та розрахунків з огляду на наступне. Розмір орендної плати до нарахування складає 10 049,30грн. Наведений розмір орендної плати визначений в додатковій угоді від 23.04.2018 року до договору № 130/17 від 20.06.2017 року. Разом із тим, додатковою угодою від 30.05.2019 року розмір орендної плати збільшено до 11 % від нормативної грошової оцінки землі. Разом із тим, представник Позивача зазначає та використовує в розрахунках індексації орендної плати базовий місяць травень 2018 року, що є абсолютно хибним та суперечить обставинам справи, оскільки базовим місяцем для обрахування індексації орендної плати є місяць наступний за місяцем у якому сторони узгодили розмір орендної плати, тобто червень 2019 року. Таким чином, всі наведені за текстом позову розрахунки щодо заборгованості з орендної плати, її індексації, пені, інфляційних збитків та 3% річних є арифметично невірними, оскільки зроблені на підставі хибних вихідних даних щодо розміру орендної плати та періодів і сум нарахування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача ТОВ «Райз Північ»» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.06.2017 р. між ОСОБА_1 , яка є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3081 га, кадастровий номер :01:001:1477, що розташована на території Чернеччинської сільської громади (раніше Бугруватської сільської ради) Охтирського району Сумської області, право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серіїІІ-СМ № 015373, було укладено договір оренди землі № 130/17 строком на 10 років (а.с. 7-9).

Відповідно до п. 5 Договору № 130/17 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 100492,97 грн.

Пунктами 9, 10, 11 Договору № 130/17 визначено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8039,44 грн., із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», та виплачуються за вимогою орендодавця у формі: грошовій, натуральній, відробітковій. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня.

08.08.2017 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Райз-Максимко» укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень до договору оренди землі № 130/17 від 20.06.2017 р., яким було змінено розмір орендної плати з 8 % на 10 % (а.с. 10).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 23.08.2017 року державним реєстратором Філії комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади Шмонько І.М. внесено запис про право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:1477, площа 3,3081 га, орендарем якої є ПрАТ «РАЙЗ МАКСИМКО», а орендодавцем ОСОБА_1 , строк дії договору 10 років, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянкаи, що складає 8039,44 грн. (а.с.11).

23.04.2018 р. між ОСОБА_1 (орендодавець), ПрАТ «Райз-Максимко» (Орендар) та ТОВ «Райз Північ» (Новий орендар) укладено додаткову угоду №1 про заміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення договору оренди землі № 130/17, відповідно до якої Орендар передає, а Новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в договорі оренди. Сторони домовилися внести зміни /доповнення в договір оренди, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 100492,97 грн., з 2017 року орендна плата складає 10049,30 грн., що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 12).

04.11.2019 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Райз Північ» укладено додаткову угоду № 2, якою перший абзац пункту 9 договору доповнено словами в наступній редакції «У термін з 01.01.2019 р. орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 11 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавцю згідно Податкового Кодексу України».

Враховуючи, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 100492,97 грн., 11 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки складає 11054,22 грн.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, ОСОБА_1 було виплачено орендну плату у 2018 р. 10049,30 грн., 2019 р. 11054,22 грн., 2020 р. 11054,22 грн., 2021 р. 11054,22 грн., 2022 р. 11054,22 грн., 2023 р. 11054,22 грн., 2024 р. 11617,99 грн. (а.с. 18-19).

Зарахування грошових коштів у вигляді орендної плати за 2020-2024 роки на картковий рахунок ОСОБА_1 підтверджується також випискою по надходженням по картці АТ «ОщадБанк» за період 01.01.2020-30.06.2025, платіжною інструкцією від 25.11.2022 р, платіжним дорученням від 24.09.2021 р., меморіальним ордером від 23.10.2020 р. (а.с. 13-17).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Аналіз ч.3 ст.762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування. Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації.

Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізми їх застосування є різними як за правовим змістом, так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (ст. 289 ПК України).

Отже, за загальним правилом, індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до ч.3 ст.21 Закону України «Про оренду землі» (індексується лише орендна плата).

За загальним правилом, індексація орендної плати здійснюється шляхом корегування суми орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції у місяцях, що минули з дати визначення орендної плати за базовий місяць.

При цьому, базовим місяцем уважатиметься місяць, у якому востаннє змінювалася (чи підлягала перегляду) орендна плата, тобто місяць, з якого почала діяти нова нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі №925/457/23.

Зі змісту укладених між сторонами договору оренди землі та додаткових угод до нього слідує, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Судом встановлено, що відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язання за укладеними договорами оренди землі, виплата орендної плати позивачу проводилася без урахування індексації.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05 лютого 2025 року у справі № 925/457/23, суд проводить розрахунок заборгованості за договором оренди за формулою: [Сума індексації] = [Орендна плата]х [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Орендна плата], де: [Орендна плата] - сума орендної плати, яка підлягає індексації, [Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Базовим місяцем у цій справі необхідно вважати листопад 2019 року місяць, у якому востаннє змінювалась орендна плата, а тому індексації підлягали всі подальші щомісячні орендні платежі за період з грудня 2019 року до липня 2025 р. (в межах заявлених позовних вимог).

Враховуючи викладене, суд наводить розрахунок орендної плати з урахуванням індексації:

За 2020 рік: 11054,22 грн. х 1,02515 (індекс інфляції за період з грудня 2019 р. по жовтень 2020 р.) 11054,22 грн. (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 278,02 грн.

За 2021 рік: 11054,22 грн. х 1,12666 (індекс інфляції за період з грудня 2019 р. по вересень 2021 р.) 11054,22 грн. (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 1400,09 грн.

За 2022 рік: 11054,22 грн. х 1,44929 (індекс інфляції за період з грудня 2019 р. по листопад 2022 р.) 11054,22 грн. (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 4966,60 грн.

За 2023 рік: 11054,22 грн. х 1,50337 (індекс інфляції за період з грудня 2019 р. по вересень 2023 р.) 11054,22 грн. (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 5564,36 грн.

За 2024 рік: 11054,22 грн. х 1,73798 (індекс інфляції за період з грудня 2019 р. по січень 2025 р.) 11617,99 грн. (фактично виплачено орендарем) = недоплата становить 7593,98 грн.

Загальний розмір заборгованості договором оренди за 2020-2024 роки становить 19803,05 грн., які підлягають стягненню з відповідача без вирахування податків та інших обов`язкових платежів.

Доводи представника позивача про те, що державну реєстрацію додаткової угоди №2 від 04.11.2019 р. про внесення змін до договору оренди землі №130/17 від 20.06.2017 року не було проведено, тому дана додаткова угода не набрала чинності і не повинна враховуватись при розрахунку індексації, - суд не бере до уваги, враховуючи наступне.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (частина перша статті 14 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV).

Законом України «Про оренду землі» № 161-XIV (в редакції, що діяла до 01.01.2013 р.) було передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст. 18 Закону України «Про оренду землі»), і що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації (ст. 20 Закону України «Про оренду землі»).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» від 06.09.2012 № 5245, що набрав чинності 01.01.2013 року, у Законі України «Про оренду землі» статті 18 та 20 було виключено.

Таким чином Законом України «Про оренду землі» (в редакції, що діє з 01.01.2013 р.) не передбачено державну реєстрацію договору оренди землі як обов`язкову умову для набрання ним чинності.

У частині першій статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону № 161-XIV зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 37 договору оренди землі №130/17, укладеного між сторонами, договір набирає чинності після підписання сторонами.

За змістом пункту 37 договору оренди землі №130/17, зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

У статті 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, додаткова угода за своєю юридичною природою є правочином, який вносить зміни до вже існуючого договору. За допомогою такого юридичного інструменту сторони можуть змінити свої попередні домовленості, які виражені й зафіксовані в умовах основного договору.

З огляду на те, що договір оренди землі №130/17, укладений між сторонами 20.06.2017 року, не передбачає обов`язковим проведенням його державної реєстрації, крім того, Законом України «Про оренду землі» (в редакції, що діє з 01.01.2013 р.) не передбачено державну реєстрацію договору оренди землі як обов`язкову умову для набрання ним чинності, то й додаткова угода №2 від 04.11.2019 року, якою вносились зміни до істотних умов такого договору, не підлягала державній реєстрації.

Крім того, судом встановлено, що після підписання додаткової угоди №2 від 04.11.2019 року сторони вчиняли дії, спрямовані на виконання умов додаткової угоди, а саме, орендар виплачував починаючи з 2019 року орендну плату в розмірі 11 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 11054,22 грн., а орендодавець її отримувала, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків стосовно ОСОБА_1 та випискою по надходженням по картці АТ «ОщадБанк» ОСОБА_1 за період 01.01.2020-30.06.2025, платіжною інструкцією від 25.11.2022 р, платіжним дорученням від 24.09.2021 р., меморіальним ордером від 23.10.2020 р.

З приводу позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 процентів річних, суд виходив з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 22 вересня 2020 року (справа № 918/631/19), приписи статті 625 ЦК поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Цією ж постановою детально визначено порядок розрахунку інфляційних втрат на підставі відповідних індексів інфляції. Дану позицію суд вважає необхідним застосувати й у вказаних правовідносинах.

Зважаючи на те, що граничним строком виплати орендної плати за землю відповідно до умов договору є 31 грудня та станом на вказану дату орендар свого обов`язку щодо виплати орендної плати орендодавцю не виконав, суд вважає, що з 01 січня розпочався період за який позивач має право вимагати сплати передбаченої договором неустойки за невиконання грошового зобов`язання відповідачем, а також інфляційних втрат та 3 процентів річних. Вказаний період повинен обраховуватись по дату звернення до суду (15.07.2025 р.).

Суд проводить розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за формулами:

3 % річних = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення; інфляційні втрати = С (сума заборгованості за період) х сукупний індекс інфляції за період - С (сума заборгованості за період).

Розрахунок 3 % річних:

2020 рік сума заборгованості = 278,02 грн., період прострочення: 01 січня 2021 р. по 15 липня 2025 р. (1657 днів). Всього 3 % річних 37,84 грн.

2021 рік сума заборгованості = 1400,09 грн., період прострочення: 01 січня 2022 р. по 15 липня 2025 р. (1292 днів). Всього 3 % річних 148,55 грн.

2022 рік сума заборгованості = 4966,60 грн., період прострочення: 01 січня 2023 р. по 15 липня 2025 р. (927 дні). Всього 3 % річних 378,01 грн.

2023 рік сума заборгованості = 5564,36 грн., період прострочення: 01 січня 2024 р. по 15 липня 2025 р. (562 днів). Всього 3 % річних 256,57 грн.

2024 рік сума заборгованості = 7593,98 грн. період прострочення: 01 січня 2025 р. по 15 липня 2025 р. (196 днів). Всього 3 % річних 122,34 грн.

Загальний розмір 3 % річних за 2020-2024 роки становить 943,31 грн.

Розрахунок інфляційний втрат:

2020 рік 278,02 грн. х 174,494 % (сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2021 р. по 15 липня 2025 р.) 287,02 = 207,11 грн.

2021 рік 1400,09 грн. х 158,609 % (сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2022 р. по 15 липня 2025 р.) 1400,09 = 820,58 грн.

2022 рік 4966,60 грн. х 125,281 % (сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2023 р. по 15 липня 2025 р.) 4966,60 = 1255,58 грн.

2023 рік 5564,36 грн. х 119,220 % (сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2024 р. по 15 липня 2025 р.) 5564,36 = 1069,45 грн.

2024 рік - 7593,98 грн. х 106,465 % (сукупний індекс інфляції за період з 01 січня 2025 р. по 15 липня 2025 р.) 7593,98 = 490,94 грн.

Загальний розмір інфляційних втрат за 2020-2024 роки становить 3843,66 грн.

Підстав для зменшення розміру штрафних санкцій суд не знаходить, виходячи з наступного.

Відповідно до сталої судової практики в тому числі й Верховного Суду сформовалась позиція про те, що передбачені ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3 проценти річних, які стягуються з боржника за несвоєчасне виконання ним грошового зобов`язання не є неустойкою та мають виключно компенсаційних характер, а отже підстави для їх зменшення судом у відповідності до положень ч. 3 ст. 551 ЦК відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 19803,05 грн. заборгованості з орендної плати, 3843,66 грн. інфляційних втрат та 943,31 грн. в якості 3 процентів річних від суми заборгованості.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову (63 %), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до положень глави 8 ЦПК України.

Положеннями ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем по справі при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 763,06 грн. ( 1211,20 грн. х 63 %).

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані ордер від 15.07.2025 р., договір № 67 про надання правничої допомогу від 08.07.2025 р., додаткову угоду до договору № 67 про надання правничої допомоги від 08.07.2025 р., акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 15.07.2025 р. за договором № 67 про надання правничої допомоги від 08.07.2025 р., квитанцію № 67 від 15.07.2025 р. про оплату 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

25.07.2025 р. від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значимості вчинених адвокатом дій (надання послуг), просить в задоволенні вимоги представника відповідача про стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити за необґрунтованістю, безпідставністю, завищенням, невідповідністю принципам справедливості та верховенством права, що має на меті виключно додатковим способом отримання неправомірного доходу.

Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником позивача - адвокатом Абрамовичем О.В, оскільки дії, виконані адвокатом по справі, враховуючи невелику складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом.

Враховуючи складність справи, критерій розумності та реальності адвокатських витрат та часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне визначити розмір витрат на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5000,00 грн., які стягнути з відповідача на користь позивача.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені на 63 %, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3150,00 грн. (5000 грн. х 60%).

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 546, 549, 550, 625, 762 ЦК України, ст. 2, 13, 15, 21, 22 Закону України «Про оренду землі», керуючись ст.ст. 10, 13, 12, 76-89, 141, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» (вул. Заводська, 4 смт. Степанівка Сумського району Сумської області, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 19803,05 грн. орендної плати, обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, 3 % річних в розмірі 943,31 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3843,66 грн., а всього 24590,02 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» (вул. Заводська, 4 смт. Степанівка Сумського району Сумської області, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 2913,06 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Н.Б. Плотникова