Справа № 462/2720/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики, покликаючись на те, що 13 червня 2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відразу після вчинених дій ОСОБА_1 , 13 червня 2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало шляхом ініціювання грошові кошти в сумі 16000,00 грн. на її банківську карту. Так, 28 листопада 2018 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу строк дії якого в подальшому продовжено. Предметом договору факторингу є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. 05 серпня 2020 року, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу, строк дії якого в подальшому продовжено. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 26 грудня 2024 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 26/12/Е відповідно до умов якого, позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором від 13 червня 2021 року, перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 61685,84 грн., які позивач і просить стягнути на його користь.

Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак конверт було повернуто до суду, відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного переконання.

Судом встановлено, що 13 червня 2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали договір кредитної лінії № 513842857. Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець надав позичальникові кредит на суму 16 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Суду було також надано паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору№ 513842857 від 13 червня 2021 року, правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заявку на отримання грошових коштів в кредит від 13 червня 2021 року, довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», алгоритм дій споживача в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з метою акцепту оферти та укладення електронного договору.

Як вбачається з платіжного доручення від 13 червня 2021 року, на рахунок ОСОБА_1 , здійснено перерахування грошових коштів згідно договору 513842857 від 13 червня 2021 року, в розмірі 16 000 грн. Вказане також стверджується довідкою №11_1/2024.

28 листопада 2018 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. Пунктом 2.1. розділу 2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

В матеріалах справи також міститься додаткова угода №26 до договору факторингу № 28/1118-01.

Як вбачається з реєстру права вимоги №151 від 14 вересня 2021 року, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 41 078,40 грн.

05 серпня 2020 року, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п.4.1. ). В матеріалах справи також міститься додаткова угода №2 від 03 серпня 2021 року, №3 від 30 грудня 2022 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 61 685,84 грн.

26 грудня 2024 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 26/12/Е. За цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 61 685,84 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року.

Суду було надано розрахунки заборгованості та виписку з особового рахунку за кредитним договором, згідно якого заборгованість відповідачки становить 61 685,84 грн., яка складається з наступного: 15999,60 грн. прострочене тіло; 45686,24 грн. прострочені відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

У встановлені договором строки відповідач не виконує умови договору щодо повернення заборгованості за кредитом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

У встановлені договором строки відповідач не виконує умови договору щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів. Докази, які б свідчили про повернення таких коштів матеріали справи не містять.

Судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6 000 грн., суд зазначає наступне. Судом було встановлено, що 27 грудня 2024 року між Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» та позивачем було укладено договір про надання правової допомоги №27/12/24-01. Суду було надано також додаткову угоду №9 до вказаного договору.

Як вбачається з акту прийому-передачі наданих послуг, позивачу було надано наступні послуги: складання позовної заяви в розмірі 5 000 грн., та вивчення матеріалів справи в розмірі 1 000 грн.

За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

В той же час, справа яка розглядається є малозначною, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а відтак, стягнення витрат в розмірі 6 000 грн., не підлягає до задоволення, оскільки є надмірними. Заява підлягає до часткового задоволення в розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 / на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» /02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, ідентифікаційний код юридичної особи в / заборгованість в розмірі 61685 /шістдесят одна тисяча шістсот вісімдесят п`ять/ гривень 84 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 / на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» /02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, ідентифікаційний код юридичної особи в / судовий збір в розмірі 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ гривнi 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 / на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» /02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, ідентифікаційний код юридичної особи в / витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 /три тисячі/ гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш