Провадження № 2/369/5109/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Лисяк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу № 369/21339/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

24.12.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка вказує, що з серпня 2013 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні стосунки з відповідачем не склалися, тому рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 30.07.2020 року шлюб було розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю. Зі слів позивача батько ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини.

Як відомо позивачу, відповідач на утриманні інших осіб не має, стягнень за виконавчими документами відносно нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей немає.

Як зазначає позивачка, враховуючи той факт, що дитині постійно потрібно займатись з для фаховими спеціалістами, відвідувати спеціальні установи налагодження комунікативних навиків з оточуючими та аби отримати різноманітні компетентності, які стануть підґрунтям для подальшого повноцінного життя. Крім цього, дитина на постійній основі відвідує логопеда та психолога.

Враховуючи вказане, позивачка змушена звертатись до суду про стягнення з Відповідача 1/3 частки заробітку, аби забезпечити дитині відповідні умови для її розвитку.

На підставі зазначеного позивачка ОСОБА_1 просила суд:

- стягнути з ОСОБА_2 1979 року народження на користь ОСОБА_1 1983 року народження, на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати їх з ОСОБА_2 , в розмірі 1/3 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття;

- судові витрати покласти на Відповідача.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.01.2025 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили.

27.01.2025 року до суду відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву в якому він зазначив наступне.

Як батько, в силу своїх фінансових спроможностей, відповідач здійснював фінансове забезпечення свого сина, ОСОБА_3 , перераховуючи кошти на банківський рахунок позивачки, ОСОБА_1 , згідно з наступними даними: 2020 рік - 30 000 грн, 2021 рік - 47 540 грн, 2022 рік - 18 065 грн, 2023 рік - 24 050 грн, 2024 рік - 21 030 грн.

Відповідач ОСОБА_2 вважає що, оскільки в період з початку 2022 року до вересня 2022 року позивачка разом із сином перебували на території Німеччини та отримували від держави Німеччина соціальну допомогу у розмірі орієнтовно 700 євро щомісяця, це додатково свідчить про наявність належного матеріального забезпечення дитини у зазначений період.

На даний час відповідач не працевлаштований, що підтверджується відповідними записами в його трудовій книжці. З метою пошуку роботи відповідач звернувся до Бучанської філії Київського обласного центру зайнятості, де перебував на обліку як безробітний з 17 травня 2024 року по 30 липня 2024 року. Це підтверджується Довідкою Державної служби зайнятості від 22.01.2025 року.

Відповідач зазначив, що через економічну нестабільність, спричинену військовим станом в Україні, знайти стабільну роботу з відповідним рівнем доходу є надзвичайно складно.

Окрім того, через військову ситуацію та інші обставини стан здоров`я відповідача, зокрема психологічного характеру, значно погіршився, що впливає на мою працездатність та здатність отримувати стабільний дохід. Вказаний факт підтверджується Висновком з обстеження у сімейного лікаря від 11.12.2024 року.

На підставі зазначеного відповідач ОСОБА_2 просив суд позов задовільнити частково встановивши розмір аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн, або в розмірі 1/5 частці від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно із частинами 1, 8 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 03.08.2013 року, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано 03.08.2013 року шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 03.08.2013 року складено відповідний актовий запис № 952.

Під час шлюбу у сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 народився у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 04.12.2013 року було складено відповідний актовий запис № 3583. Батьками особи зазначено: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.07.2020 року у цивільній справі № 759/3195/20 шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розірвано.

Відповідно до Витягів з Реєстру територіальної громади, складених Київською територіальною громадою 21.11.2024 року, а саме № 2024/014084557 та № 2024/014084502, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Одночасно, стаття 183 СК України зазначає - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України.

Як встановлено судом, дитина проживає разом з позивачем.

При цьому, суд зауважує, що обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків.

Відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, однак просив суд змінити спосіб стягнення аліментів із частки заробітку відповідача на тверду грошову суму, та стягувати із відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 600,00 грн, щомісячно, до досягнення нею повноліття, або у розмірі 1/5 частки доходу відповідача.

При цьому суд враховує, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» становить з 3 196, 00 гривні.

Нормами ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального стану та матеріально стану відповідача.

Позивачем не надано суду доказів спроможності надання відповідачем на утримання дитини аліментів саме у розмірі 1/3 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем у свою чергу до суду надано відомості, щодо його перебування на обліку як безробітного в Бучанській філії Київського обласного центру зайнятості у період з 17.05.2024 року по 30.07.2024 року.

Суд зазначає, що позовну заяву подано 24.12.2024 року, а отже відомостей щодо місця роботи чи відсутність у відповідача роботи суду за період з 30.07.2024 року по день винесення рішення суду не надано.

Крім того, суд не бере до уваги подану відповідачем до суду копію трудової книжки на підтвердження його безробіття (станом на 21.03.2024 року останній запис у трудовій книжці), оскільки з 10 червня 2021 року в Україні діє електронний облік трудової діяльності, а отже трудова книжка не є обов`язковою при прийнятті на роботу в Україні з 2021 року, тобто роботодавець зобов`язаний внести записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення до електронної трудової книжки.

Також відповідачем до суду подано виписку надану сімейним лікарем про Огляд сімейного лікаря від 11.12.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 має діагноз гіпертонія неускладнена.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, виходячи з принципів розумної достатності та справедливості, суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивача, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття дитиною. При цьому, суд вважає на необхідне зазначити наступне.

За змістом ч. 8 ст. 7, ч. 2 ст. 150, ст. 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Так, частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана 24.12.2024 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1211,20 грн. в дохід держави.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, 56, 105, 110, 112, 141, 150, 155, 180-183, 191 СК України, ст. ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 258, 263, 264, 265, 273, 274, 354, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 24.12.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складено та підписано: 06.08.2025 року.

Суддя А.В. Янченко