"06" серпня 2025 р. Справа № 363/5228/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши матеріали подання Головного державного виконавця виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мовчун Тетяни Сергіївни про примусове проникнення до нежитлового приміщення в цивільній справі за позовом ОСББ «Ольжин Град» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

встановив:

головний державний виконавець Вишгородського відділу державної виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Мовчун Т.С. звернулася до суду із вказаним поданням, в якому просить надати їй дозвіл на примусове входження до приміщення №460, що розташоване по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Подання мотивовано тим, що на виконанні у державного виконавця перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_5 до складу якого входять 2 виконавчих провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Ольжин Град» заборгованості в розмірі 113 652 грн. 95 коп. на виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області №363/677/23 від 08 листопада 2023 року, та стягнення заборгованості в розмірі 99 288 грн. 63 коп. на виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області №363/5228/18 від 24 червня 2021 року. Загальна сума боргу становить 212 941 грн. 58 коп.

З огляду на тривале ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судових рішень, відсутність у нього офіційно зареєстрованого нерухомого майна, транспортних засобів, банківських рахунків та джерел доходу, неможливість здійснення виконавчих дій за місцем його реєстрації або проживання, а також, враховуючи встановлений факт набуття боржником у спадщину нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням з метою вчинення виконавчих дій, спрямованих на винесення постанови про опис та арешт майна з метою вжиття заходів до опису майна боржника за місцем знаходження вказаного приміщення та звернення стягнення на таке приміщення і майно в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 439 ЦПК України розгляд подання проводиться без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного.

10 серпня 2021 року постановою державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковальскої Я.С. на підставі виконавчого листа №363/5228/18 виданого Вишгородським районним судом Київської області 24 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Ольжин град» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 грудня 2015 року до 30 червня 2020 року в розмірі 175 544 грн. 45 коп., а також судового збору в розмірі 2 197 грн., а всього 177 741 грн. 45 коп., відкрито виконавче провадження НОМЕР_3.

22 листопада 2023 року постановою державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мовчун Т.С. (далі - державний виконавець) на підставі виконавчого листа №363/363/677/23 виданого Вишгородським районним судом Київської області 08 листопада 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Ольжин град» заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 110 968 грн. 95 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн., відкрито виконавче провадження НОМЕР_4.

31 липня 2024 року постановою державного виконавця виконавчі провадження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 об`єднано у зведене виконавче провадження НОМЕР_5.

22 листопада 2023 року та 31 липня 2024 року виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, які надіслано сторонам провадження, в тому числі боржнику, однак борг не погашено.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №402159004 від 04 листопада 2024 року, власником приміщення (майстерні) №460 в АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Водночас, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року, яке набрало законної сили, у справі №363/875/16-ц, та постановою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у цій же справі встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, із заявою про прийняття спадщини після померлого до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області звернувся його син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (боржник у виконавчому провадженні).

Отже, прийнявши спадщину, відповідач набув право на АДРЕСА_2 , успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №402157915 від 04 листопада 2024 року вбачається, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо наявності зареєстрованого права власності у ОСОБА_1 на будь-яке нерухоме майно відсутня.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України від 26 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) знято з обліку у контролюючих органах.

Відповідно до даних Державної прикордонної служби України від 04 листопада 2024 року, ОСОБА_1 24 січня 2023 року перетнув кордон України.

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів від 01 вересня 2024 року, дані про зареєстровані за ОСОБА_1 транспортні засоби відсутні.

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України від 26 жовтня 2024 року, останнє місце роботи ОСОБА_1 - Державне космічне агентство України, останній місця та рік нарахованої заробітної плати - 01 липня 2023 року.

Із заяви ОСОБА_1 до начальника Вишгородського районного відділу державної Виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Попка В.В. від 26 березня 2021 вбачається, що боржник просить передати ЗВП НОМЕР_6 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за місцем його фактичного проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи.

14 березня 2024 року державним виконавцем у виконавчому провадженні НОМЕР_3 винесено постанову, якою зобов`язано Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) перевірити інформацію про те, чи зареєстрований та проживає ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , а також провести опис майна за вказаною адресою, яке належить боржнику.

Із акта державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Харченко Т.В. від 05 квітня 2024 року вбачається, що власник житлової квартири на момент виходу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_3 , відсутній, у зв`язку з чим здійснити виконавчі дії щодо опису та арешту майна боржника неможливо.

08 квітня 2024 року Новомосковський відділ ДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив про виконання постанови про проведення виконавчих дій від 14 березня 2024 року та надав вказаний вище акт державного виконавця від 05 квітня 2024 року, відповідно до якого державний виконавець неодноразово виходив за адресою місця реєстрації боржника, однак встановлено, що боржник за такою адресою не проживає, майна для опису не має.

Згідно заяви ОСББ «Ольжин град» щодо надання відомостей про боржника від 02 серпня 2024 року, електронною адресою боржника ОСОБА_1 є - ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку останній вказував в процесуальних документах при зверненні до суду в справах.

09 серпня 2024 року та 26 вересня 2024 року державним виконавцем на електронну пошту ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ) направлено повідомлення про те, що на виконанні у виконавця перебуває два виконавчих провадження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 про стягнення з нього заборгованості в загальному розмірі 234 572 грн. 47 коп., яку запропоновано сплатити на депозитний рахунок відділу ДВС. Боржника також попереджено, що у разі не сплати коштів, відділом ДВС буде проведено виконавчі дії примусового характеру, а саме: опис, оцінка та реалізація приміщення 460, що розташоване по АДРЕСА_1 .

Згідно інформації ДРРП від 04 листопада 2024 року, приміщення АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 . Відомості про об?єкт нерухомого майна - майстерня, загальна площа 138,5 кв.м., не є об?єктом житлової нерухомості.

Так, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень Закон України «Про виконавче провадження» наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема правом звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб, та право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (п.п. 4, 13 ч. 3 ст. 18).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Звернення стягнення на подільний об`єкт незавершеного будівництва здійснюється шляхом:

1) звернення стягнення на подільний об`єкт незавершеного будівництва - у разі якщо за боржником зареєстровано спеціальне майнове право на об`єкт незавершеного будівництва, всі майбутні об`єкти нерухомості в такому об`єкті та відсутні обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, зареєстровані на користь особи, яка сплатила частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості;

2) звернення стягнення на майбутні об`єкти нерухомості в подільному об`єкті незавершеного будівництва, спеціальне майнове право на які зареєстровано за боржником, за умови відсутності обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, зареєстровані на користь особи, яка сплатила частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості, - у разі якщо у складі подільного об`єкта незавершеного будівництва відчужено, передано у довірчу власність як спосіб забезпечення виконання зобов`язань або обтяжено речові права хоча б на один майбутній об`єкт нерухомості.

Не може бути звернено стягнення на майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого зареєстровано обтяження речових прав на користь особи, яка сплатила частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, заставлений третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Арешт на подільний об`єкт незавершеного будівництва накладається з урахуванням особливостей, визначених абзацами другим - п`ятим частини першої цієї статті.

У разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріал стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до проведення опису);

3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо;

4) якщо опису підлягає об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до проведення опису).

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Стаття 30 Конституції України гарантує недоторканість житла, що полягає у забороні проникати до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (ст. 18 Конвенції).

З огляду на зазначене можна дійти висновку, що обмеження конституційного права особи на недоторканість житла можливе лише у тих випадках, коли цього вимагають суспільні інтереси, пов`язані, зокрема із захистом прав і законних інтересів інших членів суспільства, а відтак проникнення у житло на стадії виконавчого провадження має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Саме тому законодавець поклав вирішення питання про примусове проникнення до житла на суд, який має здійснювати провадження у цивільних справах, виходячи із завдань та основних засад цивільного судочинства та ураховувати при цьому розумний баланс між приватними та публічними інтересами.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини принцип справедливого (розумного) балансу полягає у тому, що у випадку протиставлення конкретного приватного інтересу іншому інтересу, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), а і приватним, повинне існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

По справі встановлено, що з 2021 року ОСОБА_1 , будучи боржником, ухиляється від виконання рішення суду про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок використання приміщенням АДРЕСА_2 , дозвіл на проникнення в яке, порушено перед судом в цьому поданні.

Рішення суду залишається тривалий час невиконаним, попри вичерпно вжиті державним виконавцем заходи його примусового виконання, коли проведені виконавцем дії виявилися безрезультатними, коштів, рахунків та майна боржника не виявлено, доходи в боржника відсутні, коли боржник з 24 січня 2023 року виїхав за межі України та знятий з обліку в контролюючих податкових органах.

При цьому, у ОСОБА_1 офіційно зареєстрованого нерухомого майна, транспортних засобів, банківських рахунків та будь-яких джерел доходу також немає.

Невиконання судового рішення є порушенням права особи на справедливий судовий розгляд, оскільки без остаточного виконання судового рішення, захист порушених прав особи стає ілюзорним.

За вказаних обставин, суд доходить висновку про те, що єдиним та дієвим способом виконання завдань виконавчого провадження та дотримання прав стягувача на справедливий судовий розгляд в цій справі залишається - примусове проникнення державного виконавця до нежитлового приміщенням АДРЕСА_2 , що знаходиться у володінні боржника і є єдиним об`єктом належним йому на відповідному праві, в якому може знаходитися його майно, коли приватним виконавцем достатньо обґрунтовано та подано належні, допустимі та достатні докази про необхідність такого проникнення з метою відшукання у цьому приміщенні майна боржника та його опису.

При цьому, в даному випадку, втручання в право недоторканості володіння особи, з точки зору дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає пропорційним та таким, що ґрунтується на вимогах закону, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, оскільки судові рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 234 572 грн. 47 коп. протягом тривалого часу залишаються невиконаними, коли боржник від їх виконання ухиляється.

Враховуючи викладене, подання в цій частині є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

У той же час, проникнення до вказаного приміщення з метою звернення стягнення саме на це приміщенні із твердженням про його належність на праві власності боржнику, суд вважає передчасним і в цій частині подання задоволенню не підлягає.

Встановлено, що право власності на зазначене приміщення в установленому законом порядку за боржником не зареєстровано, попри його успадкування після смерті батька ОСОБА_2 .

Відтак, питання про звернення стягнення на таке майно має вирішуватися за поданням державного виконавця в порядку ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 10 ст. 440 ЦПК України, з перевіркою актуальних даних по стану спадкової справи та інших обставин, які мають значення для цього, та за умови недостатності або відсутності іншого майна боржника, яке може знаходитися у цьому приміщенні.

Отже, подання в частині проникнення до приміщення АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_1 , з метою звернення стягнення на це приміщення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 260, 435 ЦПК України,

ухвалив:

подання задовольнити частково.

Надати головному державному виконавцю Вишгородського відділу державної виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Мовчун Т.С. дозвіл на примусове проникнення до приміщення №460, що розташоване по АДРЕСА_1 для опису та арешту майна боржника ОСОБА_1 , яке знаходиться в даному приміщенні.

В задоволенні іншої частини подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя