Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5855/25
Номер провадження2/711/2728/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
08 серпня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Згідно п. 7.1 Кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору.
Як стверджує позивач у мотивувальній частині позовної заяви, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
Проте відповідач не виконав належним чином умов Кредитного договору. У порушення вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом.
У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором.
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором до відповідача, то ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як позивач обгрунтовує це тим, що 18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір відступлення прав вимоги №77-МЛ.
Відповідно до умов означеного договору відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за Кредитним договором № 4089490 від 17.05.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 40 хв 08 серпня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.45-46).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 08 серпня 2025 року о 08 год 40 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку з цим 08 серпня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 17.05.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №4089490 (індивідуальна частина) (далі Кредитний договір).
Пунктом 1.1 Кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 цього договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язів найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Крім того, з п.1.5.1 Кредитного договору судом встановлено, що комісія за надання кредиту становить 1320.00 грн, яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Також зі змісту п.1.5.2 та 1.6 Кредитного договору суд встановив, що проценти за користування кредитом: 2250.00 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Із п.2.4.1 Кредитного договору встановлено судом, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.
Крім того, з п.6.1, 6.5 Кредитного договору встановлено, що цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Також суд встановив, що разом із Кредитним договором відповідач ОСОБА_1 , на виконання умов п. 6.3 означеного правочину, погодився з графіком платежів за договором як додатком №1 до Кредитного договору (а.с.20).
Згідно означеного засобу доказування суд встановив, що відсотки первинним кредитодавцем позичальнику ОСОБА_1 нараховувалися наступним чином:
1)у період часу з 18.05.2021 до 01.06.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 150 грн згідно п.1.5.2 Кредитного договору;
2)у період часу з 02.06.2021 до 07.06.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 142,50 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору;
3)у період часу з 08.06.2021 до 15.06.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 135,38 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору;
4)у період часу з 16.06.2021 до 22.06.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 128,61 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору;
5)у період часу з 23.06.2021 до 25.06.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 124,76 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору;
6)у період часу з 26.06.2021 до 02.07.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 118,53 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору;
7)у період часу з 03.07.2021 до 09.07.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 112,60 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору;
8)у період часу з 10.07.2021 до 12.07.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 109,23 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору;
9)у період часу з 13.07.2021 до 15.07.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 105,95 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору;
10)у період часу з 16.07.2021 до 18.07.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 102,78 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору;
11)у період часу з 19.07.2021 до 21.07.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 99.70 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору;
12)у період часу з 22.07.2021 до 23.07.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 398,80 грн згідно п.1.6 та 2.3.1.2 Кредитного договору;
13)у період часу з 24.07.2021 до 26.07.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 96,71 грн згідно п.1.5.2 та 2.3.1.1 Кредитного договору;
14)у період часу з 27.07.2021 до 10.08.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 386,85 грн згідно п.1.6 та 2.3.1.2 Кредитного договору;
15)у період часу з 11.08.2021 до 22.09.2021 позичальнику щоденно нараховувались відсотки в сумі 77,37 грн згідно п.1.6 та 2.3.1.2 Кредитного договору;
Крім того з відомості про щоденні нарахування та погашення суд встановив, що відповідач неодноразово пролонгував строк дії Кредитного договору в порядку, передбаченому п.2.3.1 Кредитного договору, шляхом сплати ТОВ «Мілоан» комісії за пролонгацію, зокрема: 01.06.2021, 07.06.2021, 15.06.2021, 22.06.2021, 25.06.2021, 02.07.2021, 09.07.2021, 12.07.2021, 15.07.2021, 18.07.2021, 23.07.2021.
Також із означеного засобу доказування суд встановив, що відповідач як позичальник після 23.07.2021 не здійснював дій щодо пролонгації Кредитного договору у порядку, передбаченому п.2.3.1 Кредитного договору.
Крім того з означеної відомості судом також встановлено, що позичальник здійснив часткове погашення тіла кредиту в сумі 600 грн (01.06.2021), 570 грн (07.06.2021), 541 грн (15.06.2021), 308 грн (22.06.2021), 499 грн (25.06.2021), 474 грн (02.07.2021), 270 грн (09.07.2021), 262 грн (12.07.2021), 254 грн (15.07.2021), 246 грн (18.07.2021), 239 грн (23.07.2021), а всього в сумі 4 263 грн, та відсотків за кредитом у розмірі 714 грн (01.06.2021), 742 грн (07.06.2021), 810 грн (15.06.2021), 414 грн (22.06.2021), 820 грн (25.06.2021), 822 грн (02.07.2021), 407 грн (09.07.2021), 399 грн (12.07.2021), 391 грн (15.07.2021), 383 грн (18.07.2021), 454 грн (23.07.2021), а всього в сумі 6 356 грн (а.с.22 зворот - 24).
Суд, безпосередньо дослідивши договір відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18.10.2021 (а.с.24 зворот - 28) встановив, що 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено означений правочин, відповідно до 1.1. якого на умовах, встановлених цим договором, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) новому кредиторові (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками.
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув права вимоги до відповідача за Кредитним позики на підставі договору відступлення прав вимоги №77-МЛ від 18.10.2021.
Частина 1,2 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Водночас матеріалами справи підтверджується той юридичний факт, що сума кредиту, що обумовлена між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 і відображена у п.1.2 Кредитного договору, була отримана відповідачем шляхом перерахування на його картковий рахунок № НОМЕР_3 .
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 12 194,87 грн, то суд зазначає про таке.
Також зі змісту п.1.5.2 та 1.6 Кредитного договору суд встановив, що проценти за користування кредитом: 2250.00 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.Пунктом 2.4.1 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежі, але не пізніше дати остаточного погашення згідно п.1.4 договору.
З аналізу означених пунктів Кредитного договору суд зробив висновок, що його сторони узгодили те, що в період з 17.05. до 01.06.2021 позичальник сплачує кредитодавцю відсотки за користування кредитом з призми 1,25% за кожен день; у випадку пролонгації Кредитного договору згідно п.2.3.1.1, тобто у випадку сплати відповідного розміру комісії за пролонгацію, що відповідає конкретній кількості днів такої пролонгації, то позичальник сплачує кредитоадвцю відсотки за ставкою 1,25% за кожен день користування кредитом протягом оплаченого періоду продовження строку дії Кредитного договору; у випадку, якщо після закінчення строку дії Кредитного договору (в тому числі і у випадку його пролонгації шляхом сплати відповідного розміру комісії (п.2.3.1.1 Кредитного договору)), позичальник продовжує користуватися кредитним коштами, то строк дії Кредитного договору пролонгується на стандартних (базових) умовах кожен раз на 1 день, але не більше, ніж на 60 днів.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру відсотків за користування відповідачем сумою кредиту, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Кредитного договору, зокрема, п.1.2, 1.3, 1.4, 1.5.2, 1.6, 2.3.1.1, 2.3.1.2 та 2.4.1, встановив, що їх розмір визначений правильно з огляду на таке.
Надалі, починаючи з 02.06.2021 і до 21.07.2021 включно, в зв`язку з тим, що позичальник неодноразово сплачував первинному кредитодавцю комісію за пролонгацію умов Кредитного договору зі сплатою відсотків за користування ним згідно ставки, що обумовлена п.1.5.2 Кредитного договору, то строк дії Кредитного договору неодноразово пролонгувався на пільгових умовах на підставі п.2.3.1.1 Кредитного договору, а тому розмір відсотків за цей час, які мав сплатити позикодавцю відповідач, з урахуванням сплачених відповідачем коштів у рахунок погашення тіла кредиту, становить 6083,48 грн, що узгоджується із даними, що містяться у відомості про нарахування та погашення.
Водночас, оскільки позичальник 21.07.2021 не сплатив суму кредиту, тому кредитодавець 22.07.2021 застосував до спірних правовідносин п.2.3.1.2 та 1.6 Кредитного договору і здійснив нарахування позичальнику відсотків за користування сумою кредиту з призми стандартної (базової) процентної ставки 5% / день; у зв`язку із цим, розмір відсотків за користування кредитом, що мало місце в період часу з 22.07. до 23.07.2021, складає 797,60 грн (7976 грн (заборгованість за тілом кредиту, станом на 22.07.2021) х 0,05 = 398,80 грн; 398,80 грн х 2 дні = 797,60 грн).
Доказів тому юридичному факту, що позичальник або 26.07.2021, або в будь-який інший день сплатив кредитодавцю, обумовлений п.2.3.1.1 Кредитного договору розмір комісії за пролонгацію дії означеного правочину чи повернув ТОВ «Мілоан» кредитні кошти, матеріали цивільної справи не містять.
У зв`язку з цим, починаючи з 27.07.2021, протягом 58 днів, первинний кредитодавець ТОВ «Мілоан», керуючись п.2.3.1.2 Кредитного договору здійснював нарахування відсотків за користування позичальником кредитом з призми 5% та 1% від фактичного залишку за тілом кредиту за кожен день користування кредитними коштами. Тому розмір відсотків за цей період часу, тобто з 27.07.2021 до 22.09.2021, згідно умов Кредитного договору, що його сторонами погоджені в п.2.3.1.2 та 1.6, складає 9 129,66 грн.
Отже, сукупний розмір відсотків, які підлягали сплаті позичальником ОСОБА_1 кредитодавцю ТОВ «Мілоан» за період з 17.05.2021 до 22.09.2021, тобто на виконання умов Кредитного договору, що обумовлені у п.1.3, 1.5.2, 1.6, 2.3.1.1 та 2.3.1.2 Кредитного договору, становив 18 550,87 грн (2250 грн + 6083,48 грн + 797,60 грн + 290,13 грн + 9129,66 грн).
Водночас, як встановлено судом із безпосередньо дослідженої відомості про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 суми кредиту (а.с.22 зворот - 24), що підготовлена ТОВ «Мілоан», позичальник, за період із 17.05.2021 до 22.09.2021, сплатив первинному кредитодавцю відсотки в сумі 6 356 грн.
Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Кредитним договором, зокрема, з призми розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення тіла кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками є обгрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню в сумі 12 194,87 грн.
Що стосується позовної вимоги про стягнення із відповідача 1320 грн в рахунок сплати заборгованості за комісією за надання кредиту, то суд зазначає про таке.
Пунктом 1.5.1 Кредитного договору судом встановлено, що комісія за надання кредиту становить 1320 грн, яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Водночас п.1.1 Кредитного договору передбачено, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 цього договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язів найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Також зі змісту як Анкети-заяви на кредит №4089490 від 17.05.2021, так і Паспорту споживчого кредиту №4089490 від 17.05.2021, що є додатком №2 до Кредитного договору, позичальник ОСОБА_1 виявив волю на отримання від ТОВ «Мілоан» кредиту зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 11,00% від суми кредиту (а.с.15, 20 зворот - 21).
Отже, підписанням Кредитного договору та додатків до нього без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору.
Зміст зобов`язання в наведеному Кредитному договорі, в контексті сплати комісії за надання кредиту, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз договору, наданого позивачем, графіку платежів, дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін Кредитного договору зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути зі сплатою процентів за кредитним договором та комісією, в розмірі та умовах погоджених сторонами.
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений Кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти та комісію за надання кредиту.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру комісії за надання кредиту; наявні відомості про те, що саме ОСОБА_1 погодився з умовами з приводу комісії; позивачем доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин був укладений Кредитний договір, та хто ознайомлений з викладеними в ньому умовами.
Отже, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем комісії в розмірі 1320 грн.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що сума несплаченої відповідачем комісії за надання кредиту, згідно умов Кредитного договору, складає 1320 грн.
Крім того, відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо сплати ним позивачу комісії за надання кредиту в розмірі 1320 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 1320 грн в рахунок заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту підлягає задоволенню.
Що стосується прохання позивача, що викладене у п.2 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
У п.30 постанови Верховного Суду від 20.07.2021 в справі № 922/2604/20 зроблено правовий висновок, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.03.2024 щодо адвокатського об`єднання «Апологет» (а.с.32); 2) договору про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025, що укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.33); 3) ордеру серії ВС №1374343 від 02.06.2025 (а.с.33 зворот). Будь-яких інших документів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем суду не надано, а відповідно такі відсутні як в матеріалах справи, що роздруковані канцелярією суду в паперовому вигляді, так і в матеріалах справи, що містяться в електронному вигляді в підсистемі «Електронний суд», зокрема у файлі: «6. Павлюк О.П. Додатки до позовної заяви.pdf».
Водночас у п.2.2 та 2.4 договору про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025 (далі - Договір), що укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», сторони цього правочину обумовили, що справи в роботу виконавця (АО «Апологет») передаються на підставі Замовлення, сформованого клієнтом (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»). Детальна інформація про справу, обсяг послуг, ціну послуг вказуються в акті наданих послуг.
З аналізу договору про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025 суд встановив, що цей правочин свідчить про досягнення між його сторонами загальних умов щодо надання правничої допомоги протягом строку його дії, тобто протягом 3 років (п.1.4 Договору).
Водночас надання АО «Апологет» правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у конкретній справі (обсяг послуг, ціну послуг) визначається між виконавцем (АО «Апологет») та клієнтом (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») в акті наданих послуг (п.2.4 Договору), складенню якого передує направлення/передача клієнтом (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») виконавцю (АО «Апологет») замовлення на надання конкретної правничої допомоги (п.2.3 Договору).
Проте матеріали цивільної справи не містять ані замовлення, сформованого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ані акту наданих послуг, який був би складений між ТОВ «ФК «Кредити-Капітал» та АО «Апологет» і в якому містилася ціна послуги як це обумовлено у п.2.4 Договору.
Суд також перевірив матеріали позовної заяви та долучених до неї документів в електронному вигляді в підсистемі «Електронний суд» і встановив, що у жодному із семи файлів, що направлені позивачем до суду, відсутній акт наданих послуг, в якому має міститись ціна послуги, що узгоджується із умовами п.2.4 Договору.
У цьому контексті суд звертає увагу учасників розгляду справи, що у розділі «Щодо витрат на професійну правничу допомогу» позовної заяви (стр.6, а.с.3 зворот) позивач зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу позивачем понесено на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025, що підтверджується актом наданих послуг правової допомоги та детальним описом наданих послуг.
Отже позивач, обгрунтовуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, також посилається на акт наданих послуг, що є обов`язковим документом, який підлягає складенню між клієнтом (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») та виконавцем (АО «Апологет») на виконання положень п.2.4 Договору, оскільки саме в цьому документів сторони зазначають детальну інформацію про справу, обсяг послуг та саме головне ціну послуги.
У п.30 постанови Верховного Суду від 20.07.2021 в справі № 922/2604/20 зроблено правовий висновок, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. в справі щодо стягнення боргу за Кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 суд констатує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо вартості такої послуги, що, в договорі про надання правової (правничої) допомоги №0206 від 02.06.2025, сторонами обумовлена визначенням в акті наданих послуг, який позивачем не долучений до матеріалів позовної заяви.
Дана обставина унеможливлює суд встановити дійсну вартість правничої допомоги, яку клієнт (ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») та виконавець (АО «Апологет») визначили в справі про стягнення кредитної заборгованості з відповідача ОСОБА_1 у зв`язку із неналежним виконанням останнім умов Кредитного договору. Водночас п.2.3 Договору не обумовлює вартість наданих послуг саме в справі за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 , оскільки дана умова Договору носить загальний характер, адже стосується невизначеного кола осіб.
У зв`язку з викладеним, у задоволенні прохання позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн слід відмовити.
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.2 прохальної частини позовної заяви від про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
При цьому суд позовні вимоги задовольняє повністю, оскільки розподіл судових витрат не є позовною вимогою, а має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. У зв`язку з цим, відмова у стягненні витрат на професійну правничу допомогу не впливає на обсяг задоволених судом позовних вимог, а тому позовна заява підлягає до задоволення, а не до часткового задоволення.
Керуючись ст. 510, 512, 513, 514, 516, 527, 530, 610, 626-628, 638, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, суд
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4089490 від 17 травня 2021 року в розмірі 21 251 (двадцять одна тисяча двісті п`ятдесят одна) гривня 87 (вісімдесят сім) копійок, з яких: 7737 (сім тисяч сімсот тридцять сім) гривень заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 12 194 (дванадцять тисяч сто дев`яносто чотири) гривні 87 (вісімдесят сім) копійок заборгованість за відсотками, та 1320 (одна тисяча триста двадцять) гривень заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.
Відмовити в стягненні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складене 11 серпня 2025 року.
Сторони в справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .
Головуючий: О. В. Петренко