Справа № 753/6393/25
Провадження № 2/288/562/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Корнієнко Т.М.,

представника відповідача - Васильченко Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику, в якому вказує, що 30 жовтня 2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» далі кредитодавець та відповідачем укладено Договір № 230636 про надання коштів в позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту.

Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, що опублікований в особистому кабінеті відповідача на веб-сайті кредитодавця, підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем 30.10.2019 року.

Таким чином, відповідач здійснив всі необхідні дії, спрямовані на укладення кредитного договору шляхом заповнення заявки на сайті, з веденням коду підтвердження та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки (поточний картковий рахунок НОМЕР_1 вказаний відповідачем), на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 3500,00 гривень.

На умовах кредитного договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 3500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Кредит надавався строком на 30 днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок відповідача.

Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

Проте, відповідач не виконала свої зобов`язання, що передбачені умовами кредитного договору, а саме щодо повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором.

22 лютого 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу № 015-220221, згідно якого ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «»Лінеура Україна», включно і ОСОБА_1

05 лютого 2024 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено Договір факторингу № 20240205/1, згідно якого ТОВ «ФК «Артеміда -Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «»Лінеура Україна», включно і ОСОБА_1 .

Отже, всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту, що суттєво порушує взяті нею на себе договірні зобов`язання.

Станом на 25.03.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 13620,29 гривень, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням 3500,00 гривень; залишок заборгованості по процентам за користування кредитом 7980,00 гривень; інфляційне збільшення 2140,29 гривень.

Розрахунок інфляційного збільшення: 11480,00 х 1,480,00=2140,29 гривень.

Останній період інфляційних витрат 29.11.2019 по 21.02.2022.

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором № 230636 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.10.2019 року в розмірі 13620 гривень 29 копійок, понесені судові витрати у розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 гривень 00 копійок. Також просить справу розглядати без участі їх представника.

Ухвалою суду від 01 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом (повідомленням) сторін.

31 липня 2025 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, стягнути з позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу та справу розглядати без участі відповідача. /а.с. 93-104/

06 серпня 2025 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив з додатками, в якій представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. /а.с. 107-134/

06 серпня 2025 року від представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. /а.с. 137-140/

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами статтями 274-279 ЦПК України.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» далі- товариство та ОСОБА_1 далі клієнт, разом сторони, укладено Договір № 230636 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, згідно якого товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 3500,00 гривень (далі-позика) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Акційна процентна ставка становить 0,95% від суми позики за кожен день користування позикою (346,75 % річних) у межах строку надання позики, зазначеного в п. 1.2 цього договору. Стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми позики за кожен день користування позикою (693,50% річних). У випадку прострочення клієнтом виконання зобов`язання за договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна процентна ставка, відповідно до п. 3.4, 3.5 цього договору. Сукупна вартість позики за акційною ставкою складає 128,50% від суми позики (у процентному виразі) або 4497,50 гривень (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування позикою 28,50% від суми позики (у процентному виразі) або 997,50 гривень ( у грошову виразі). Сукупна вартість позики за стандартною процентною ставкою складає 157,00% від суми позики (у процентному виразі) або 5495,00 гривень (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування позикою 57,00% від суми позики (у процентному виразі) або 1995,00 гривень (у грошовому виразі). Позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом. У випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміни дати повернення позики, шляхом укладення додаткової угоди до договору позики, у порядку, передбаченому в Правилах. Сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватимуться згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Нарахування процентів за договором здійснюється за акційною процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики (перерахування грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначені у п. 1.2 цього договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів зазначеної у Графіку розрахунків. Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України та цим Договором. У випадку прострочення повернення суми позики за користування позикою клієнт зобов`язаний сплатити товариству неустойку у вигляді пені у розмірі 1,1% від суми позики, що становить 38,50 грн. за кожен день прострочення. Сума нарахованих штрафних санкцій за договором не може перевищувати 50% від суми загальної вартості позики (кредиту), що складається із загального розміру виданої позики (кредиту) та загальних витрат за цим договором, та становить 2747,50 грн. Сторони погодили підписання договору зі сторони товариства (позикодавця) шляхом накладення аналогу власноручного підпису директора товариства та відбитка печатки товариства, що відтворений засобом копіювання зразок яких наведено в розділі 8 цього договору. /а.с. 22-28/

Даний договір підписаний відповідачем електронним підписом.

Відповідно до повідомлення ТОВ «Лінеура Україна», направленого на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_1 повідомлялась, що в результаті порушення нею своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість станом на 26 листопада 2020 року, а саме: тіло кредиту -3500,00 гривень, проценти за користування кредитом-7980,00 гривень, неустойка(штраф або пеня) -2747,50 гривень. Також запропоновано порядок досудового врегулювання питання погашення заборгованості. /а.с. 29/

Згідно до Договору факторингу № 015-220221 від 22 лютого 2021 року, укладеного між ТОВ «Сіроко Фінанс» далі фактор та ТОВ «Лінеура Україна» далі- клієнт, разом сторони, фактор зобов`язується передати грошові кошти в погодженій відповідно до умов цього договору сумі в розпорядження клієнта, за плату, на передбачених цим договором умовах, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої Права грошової вимоги до боржників за зобов`язаннями, що визначені в Реєстрі прав грошових вимог, погодженому сторонами за цим договором за формою згідно з додатком № 2. /а.с. 30-40/

Як вбачається з Договору факторингу № 20240205/1 від 05 лютого 2024 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» далі-фактор та ТОВ «Сіроко Фінанс» далі клієнт, разом сторони, фактор передає грошові кошти (розмір фінансування) в розпорядження клієнта за плату у передбачений договором спосіб, а клієнт відступає фактору належні йому Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. /а.с. 41-53/

Відповідно до платіжної інструкції № 406 від 06 лютого 2024 року, виданої АТ «ОТП «Банк», платник ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», отримувач ТОВ «Сіроко Фінанс», призначення платежу оплата ціни придбання згідно Договору факторингу № 20240205/1 від 05.02.2025, сума 4639,99 гривень. /а.с. 54/

Згідно до Витягу з реєстру прав вимоги №№015-220221 від 22 лютого 2021 року, сформованого 05 лютого 2024 року ТОВ «Сіроко Фінанс», в списку боржників під № 39 вказана ОСОБА_1 , номер договору 230636, дата договору 30.10.2019, залишок заборгованості за тілом 3500,00 грн., залишок заборгованості по процентам за користування 7980,00 грн., загальна сума заборгованості 11480,00 грн. /а.с. 55-57/

Як вбачається з Витягу з реєстру прав вимог № 20240205/1, сформованого 14 березня 2025 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», в списку боржників під № 181 зазначена ОСОБА_1 , номер договору з боржником 230636, дата договору 30.10.2019, залишок заборгованості за тілом 3500,00 грн., залишок заборгованості по процентам за користування 7980,00 грн., загальна сума заборгованості 11480,00 грн. /а.с. 58/

Відповідно до повідомлення № 4481-ВП від 07.02.2024 року, виданого ТОВ ФК «Вей Фор Пей», між товариствами ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ ФК «Вей Фор Пей» укладено угоду на переказ коштів № ВП-230119-2 від 23.01.19, та згідно даного договору здійснено за дорученням ТОВ «Лінеура Україна» наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів: 30.10.2019 на суму 3500,00 гривень, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 949997, номер транзакції в системі WayForPay-Credit7-230636-3. /а.с. 59/

Згідно до рахунку заборгованості (виписки з особового рахунку), виданого 14 березня 2025 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», станом на 14 березня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 230636 становить 13620,29 гривень, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) - 3500,00 гривень, залишок заборгованості по процентам за користування 7980,00 гривень, інфляційне збільшення 2140,29 гривень. /а.с. 60/

Як вбачається з повідомлення ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» від 16 лютого 2024 року № 151/181-211050181, ОСОБА_1 повідомлялась про відступлення прав вимоги від ТОВ «Сіроко Фінанс» до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», щодо заборгованості за Договором позики № 230636. Сума її заборгованості становить 11480,00 гривень. Також надано нові реквізити для перерахування суми боргу. /а.с. 61/

Відповідно до досудової вимоги, виданої ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», направленої ОСОБА_1 , вона повідомлялась про укладення Договору факторингу № 20240205/1 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», в зв`язку з чим, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло прав кредитора по відношенню до неї. Станом на 14.02.2024 року сума боргу перед новим кредитором складає 11480,00 гривень. Також надано реквізити для оплати. /а.с. 62/

Згідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Товариство з обмежувальною відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку. /а.с. 63-64/

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Отже, вказаний вище Договір породив певні права та зобов`язання сторін.

Згідно до вимог статті 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Як вбачається з частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно до частини другою статті 1050 ЦК України встановлено що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Лінеура Україна»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно до вимог ст. 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно частини другої статті 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення статті 516 ЦК України, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України. Зокрема, в постанові Верховним Судом України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 вказується, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним».

Отже, виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку про необов`язковість згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок зміни кредитора в договорі.

Проте, як вбачається з досудової вимоги № 144/181-211050181 від 14.02.2024 року /а.с.62/, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» повідомляло відповідача ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги від ТОВ «Сіроко Фінанс» до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф».

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконала, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Артеміда-Ф», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, у яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. /а.с. 93-104, 137-140/

Проте, суд зазначає, що відповідач підписала даний договір електронним підписом, у якому чітко прописані всі умови кредитування, таким чином відповідач погодилась з ним.

Також, в даному договорі зазначено, що стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми позики за кожен день користування позикою. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором /п. 1.3 договору/. Як вбачається з п.п. 3.4.3 п. 3 договору, з четвертого дня прострочення заборгованості товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, таке нарахування здійснюється до дня повернення позики, але не більше ніж до 90-го дня прострочення.

Таким чином, проценти нараховувались за 30 (строк кредиту) + 90 (прострочені дні) = 120 днів у зв`язку з порушенням клієнтів строків виконання зобов`язання за договором. Отже, проценти нараховувались за 120 днів, а саме таким чином: 3500 гривень (позика) х 1,90% (стандартна процентна ставка) х 120 днів = 7980,00 гривень.

Таким чином, судом встановлено, що розмір та порядок нарахування процентів погоджений сторонами договору та підстави виникнення заборгованості є законними.

Щодо відступлення прав вимоги то суд зазначає, що до позовної заяви додано Договір факторингу № 015-220221 від 22.02.2021 року /а.с. 30-40/ про відступлення прав вимоги від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «Сіроко Фінанс» та Договір факторингу № 20240205/1 від 05.02.2024 року /а.с. 41-53/ про відступлення прав вимоги від ТОВ «Сіроко Фінанс» до ТОВ «Фінансово компанія «Артеміда Ф». Також надано Витяги з реєстру прав вимоги, в яких боржником зазначена ОСОБА_1 /а.с. 5558/

Також, розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами відповідач не спростувала. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначених договором, ані перед первісним, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надала.

Щодо інфляційного збільшення суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись з позовними вимогами, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» просило також стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 29.11.2019 року по 21.02.2022 року в розмірі 2140,29 гривень на суму заборгованості в розмірі 11480,00 гривень.

Однак, суд вважає вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 29.11.2019 року по 21.02.2022 року в розмірі 2140,29 гривень необґрунтованими, оскільки згідно до п. 2.1.3. умов договору факторингу № 20240205/1 від 05 лютого 2024 року, перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від ТОВ «Сіроко Фінанс» до фактора прав вимоги.

Згідно з витягами з реєстру прав вимог № 015-220221 від 22.02.2021 року та № 20240205/1 від 14.03.2025 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» перейшло право за договором № 230636 від 30.10.2019 року до ОСОБА_1 в загальній сумі заборгованості 11480,00 гривень, з яких залишок заборгованості за тілом 3500,00 гривень, залишок заборгованості по процентам за користування 7980,00 гривень. /а.с. 55-56, 58/

Тобто, умовами договорів факторингу не передбачено, що до ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» перейшло право вимоги на суму 2140,29 гривень - інфляційні втрати, нараховані за період з 29.11.2019 року по 21.02.2022 року.

Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача інфляційних витрат у розмірі 2140 гривень 29 копійок.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за Договором № 230636 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 30.10.2019 року в розмірі 11480 гривень 00 копійок, з яких: 3500 гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту та 7980 гривень 00 гривень заборгованості за процентами, обґрунтованими та виходячи із наданого розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги в даній частині необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, в задоволенні стягнення інфляційних витрат у розмірі 2140 гривень 29 копійок -відмовити.

Представник позивача при зверненні до суду з даним позовом також просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень.

Згідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

До матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги № 20250314.10 від 14 березня 2025 року /а.с. 65-67/, укладений між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та орієнтовний розрахунок суми судових витрат. /а.с. 68/

Згідно до Договору про надання правової допомоги № 20250314.10 від 14 березня 2025 року, клієнт ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» доручає, а адвокат Бачинський О.М. приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Пункт 4.2 даного договору вказує, що у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта або у разі оплати боржником суми заборгованості на стадії судово розгляду справи клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000,00 гривень. /а.с. 65-67/

Як вбачається з орієнтованого розрахунку суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 за договором № 230636 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.10.2019 року, сума витрат на правничу допомогу адвоката, яку очікує понести позивач складає 7000,00 гривень. /а.с. 68/

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно до наданого Договору про надання правової допомоги № 20250314.10 від 14.03.2025 року, в розділі 4 «Порядок здійснення розрахунків» вказано, що за результатами надання правової допомоги складається Акт, що підписується представниками кожної із сторін (сторонами), Акт надсилається клієнту поштою (електронною поштою, передається особисто). На письмову вимогу клієнта, адвокат може надавати Акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги. /а.с. 65-67/

Проте, позивачем не надано, вказаного в Договорі про надання правової допомоги № 20250314.10, Акту.

Крім того, в орієнтовному розрахунку суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 за Договором № 230636 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.10.2019 року /а.с. 68/, вказані лише види допомоги, проте часу, який адвокат витратив на виконання відповідних робіт та вартість кожної послуги не зазначено.

Таким чином, звертаючись до суду з позовною заявою, адвокат Бачинський О.М. надав лише Договір про надання правової допомоги № 20250314.10 від 14.03.2025 року та орієнтований розрахунок суми судових витрат, однак, в підтвердження виконаних робіт не надано Акту наданих послуг та в підтвердження сплати позивачем витрат на правничі послуги, зокрема, не надано квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Згідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок. /а.с. 7/

Керуючись статтями 1, 3, 12, 207, 509, 525-527, 530, 598-599, 610 - 612, 615, 625, 626, 629, 633, 634, 638, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 130, 133, 137, 141, 211, 212, 258, 259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України; суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (79013, місто Львів, вулиця С.Бандери, будинок 87, офіс 54, , IBAN: НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО банку 300528) заборгованість за Договором № 230636 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 30.10.2019 року в розмірі 11480 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (79013, місто Львів, вулиця С.Бандери, будинок 87, офіс 54, , IBAN: НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО банку 300528) сплачений судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник