Справа № 461/4747/24
УХВАЛА

05 серпня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Гедз Б. М.

за участю секретаря судових засідань Ясниської В.Я.

розглянувши у приміщенні суду у м. Львові матеріали подання подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи ОСОБА_1 за межі України, -

встановив:

приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань, на неї згідно виконавчого провадження ВП № 76682026 з примусового виконання виконавчого листа № 461/4747/24 виданого 04.11.2024 Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 115 941,86 грн. заборгованості за кредитним договором № R01.00207.5 від 09.04.2021. Окрім того, судом ухвалено також стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея банк» 3028 грн.

В обгрунтування подання, приватний виконавець покликається на те, що 02.12.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76682026, направлено рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу боржника, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 02.12.2024, однак лист з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №76682026 боржник не отримала, конверт повернувся на адресу виконавця неврученим у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Боржником не виконано п. 2 повтанови про відкриття виконавчого провадження, декларацію про доходи та майно протягом п`яти робочих днів виконавцю не подано. 02.12.2024 виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 76682026, згідно з якою накладено арешт на все рухоме, нерухоме майно, а також, з метою виконання рішення суду, виконавцем 02.12.2025, 03.12.2025 та 26.05.2025 направлено запити в реєструючі органи з метою перевірки майнового стану боржника. 02.12.2024 виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 76682026, та скеровано в банківські установи до виконання. Відповідно до електронної відповіді АТ КБ «ПриватБанк», АТ Універсал Банк, АТ Ощадбанк від 02.12.2024 арешт накладено. Згідно з відповіддю АТ «А-БАНК» від 05.12.2025 арешт накладено. Згідно відповіді АТ «Ідея Банк» від 12.12.2024 у боржника ОСОБА_1 наявні три рахунки, залишок коштів на яких становить 0,00 грн. Відповідно до відповіді АТ «ПУМБ» від 13.12.2024 арешт накладено, у боржника наявний один рахунок, залишок коштів на якому становить 0,00 грн. Згідно з відповідей інших банківських установ в боржника відсутні відкриті рахунки. Згідно з електронною відповіддю Податкової служби України від 26.05.2025 інформація щодо суми доходів боржника в ДРФО відсутня. Згідно з електронною відповіддю Пенсійного фонду України від 26.05.2025 наявна інформація про останнє місце роботи боржника ОСОБА_1 : за 2021 рік отримувала дохід у КП Житлово-комунална служба смт. Рудно». Згідно з електронною відповіддю МВС України від 08.12.2025 в МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. 03.03.2025 виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 76682026, яку скеровано в АТ «Універсал Банк» та згідно електронної відповіді АТ «Універсал Банк» - арешт накладено. 08.04.2025 виконавцем надіслано вимогу-виклик боржнику за адресою реєстрації останньої із вимогою з`явитись для дачі пояснень з приводу виконавчого документа, однак поштовий конверт, яким скеровувалась вимога-виклик повернулась на адресу виконавця не врученою адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 23.05.2025 у боржника наявні два банківські рахунки, залишок коштів на яких становить мінус 28 526,76 грн. Згідно з відповіддю Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 11.12.2024 боржник не документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Згідно із відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 17.12.2024 земельних ділянок у власності чи користуванні боржника на території області не зареєстровано. Відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: 1/6 частки квартири, загальною площею 16,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, однак оскільки загальна сума заборгованості боржника за виконавчим документом становить 115 941,86 грн. звернення на стягнення на частку квартири, що зареєстрвоана за боржником, виконавцем не здійснюється. Боржник офіційно не працює, пенсії не отримує, на виявлених приватним виконавцем рахунках боржника у розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача, грошових коштів немає. Приватний виконавець покликається на те, що боржник не здійснила жодних дій для сплати заборгованості, ухиляється від виконання, покладених на неї рішенням суду обовязків з погашення заборгованості, відтак просить подання задовольнити.

Приватний виконавець, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду подання, в судове засідання не з`явився, однак подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд поданого нею подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 проводити за її відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили усі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подання та долучені до нього документи, оцінивши представлені суду докази у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває на виконанні виконавче провадження ВП № 76682026 з примусового виконання виконавчого листа № 461/4747/24, виданого 04.11.2024 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея банк» заборгованості за кредитним договором № R01.00207.5 від 09.04.2021 від 09.04.2021 у розмірі 115 941,86 грн та стягнути з боржника на користь АТ «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

02.12.2024 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76682026, направлено рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу боржника, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 13.08.2024 року.

Лист з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 76682026 боржник не отримала, оскільки рекомендована поштова кореспонденція повернулась із відміткою "у зв`язку із закінченням терміну зберігання".

Боржник декларацію про доходи та майно виконавцю не подала, на виконання п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно протягом п`яти робочих днів.

02.12.2024 виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ВП №76682026 згідно з якою накладено арешт на все рухоме, нерухоме майно.

З метою виконання рішення суду виконавцем направлено запити в реєструючі органи з метою перевірки майнового стану боржника.

Під час проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №76682026 приватним виконавцем встановлено, що у АТ «Ідея Банк» від 12.12.2024 у боржника ОСОБА_1 наявні три рахунки, залишок коштів на яких становить 0,00 грн.

Відповідно до відповіді АТ «ПУМБ» від 13.12.2024 арешт на банківський рахунок ОСОБА_1 накладено, у боржника наявний один рахунок, залишок коштів на якому становить 0,00 грн.

Згідно з відповідей інших банківських установ в боржника відсутні відкриті рахунки. Згідно з електронною відповіддю Податкової служби України від 26.05.2025 інформація щодо суми доходів боржника в ДРФО відсутня.

Згідно з електронною відповіддю Пенсійного фонду України від 26.05.2025 наявна інформація про останнє місце роботи боржника ОСОБА_1 : за 2021 рік отримувала дохід у КП Житлово-комунална служба смт. Рудно».

Згідно з електронною відповіддю МВС України від 08.12.2025 в МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

03.03.2025 виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 76682026, яку скеровано в АТ «Універсал Банк» та згідно електронної відповіді АТ «Універсал Банк» - арешт накладено.

Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 23.05.2025 у боржника наявні два банківські рахунки, залишок коштів на яких становить мінус 28 526,76 грн.

Згідно з відповіддю Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 11.12.2024 боржник не документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно із відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 17.12.2024 земельних ділянок у власності чи користуванні боржника на території області не зареєстровано.

Відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: 1/6 частки квартири, загальною площею 16,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, однак оскільки загальна сума заборгованості боржника за виконавчим документом становить 115 941,86 грн. звернення на стягнення на частку квартири, що зареєстрвоана за боржником, виконавцем не здійснюється.

08.04.2025 виконавець також надсилала вимогу-виклик боржнику за адресою реєстрації останньої із вимогою з`явитись для дачі пояснень з приводу виконавчого документа, однак поштовий конверт, яким скеровувалась вимога-виклик повернулась на адресу виконавця не врученою адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом вказаної вище норми процесуального закону суд, який вирішує подання, повинен перевірити наявність обставин, які підтверджують факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), на момент звернення державного або приватного виконавця з таким поданням.

Частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватись від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати у встановленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідних обставин; своєчасно з`являтись на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 , в обгрунтування подання приватний виконавець покликається на те, що на даний час рішення суду не виконано, не дивлячись на те, що приватним виконавцем вжито передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, на думку приватного виконавця, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, що полягає у неподанні декларації про доходи та майно боржника, що передбачено у пункті 2 постанови про відкриття виконавчого провадження; ігноруванні наявності відкритого виконавчого провадження; невиконанні свого прямого обов`язку виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 року за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 331/8536/17-ц.

Відповідно до частини 1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися саме у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Судом встанолено, що згідно з відповіддю Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 11.12.2024 боржник не документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон, а із представлених виконавцем матеріалів подання жодним чином не вбачається, що боржник не сплачує заборгованість у зв`язку із ухиленням від сплати такої, не подано суду доказів і того, що у боржника є намір виїхати за кордон з метою ухилення від виконання наявних боргових зобов`язань, а додані до подання матеріали про таке не свідчать, що, не може розцінюватися судом на даному етапі як ухилення боржника від виконання зобов`язання, а наявність у боржника такого умислу підлягає доказуванню належними та допустимими доказами.

Саме державний (приватний) виконавець зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Окрім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що боржниця вчиняла дії, які унеможливлювали чи ускладнювали виконання рішення суду, та наявності у неї можливості виконати це рішення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, оскільки заявником не було надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржницею своїх обов`язків по сплаті боргу та її наміру ухилятися від виконання покладених на неї зобов`язань,з огляду і на відсутність даних, які б підтверджували факт обізнаності боржниці про виконавче провадження, оскільки поштову кореспонденція остання не отримувала, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути безсумнівною підставою для обмеження свободи пересування боржника.

Керуючись ст.258, 260, 441 ЦПК України, ст.6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи ОСОБА_1 за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 05.08.2025.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали знаходиться у справі № 461/4747/24

Суддя Б.М.Гедз