Провадження № 2/591/2079/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Кирионенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 та свої вимоги обгрунтовує тим, що 22 жовтня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - Банк, Кредитодавець) та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до умов Договору кредиту № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 74999,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною.

Згідно п.п. 1,3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 21,99% річних від залишкової суми кредиту.

Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування, щомісячно, в розмірі відповідно до Графіку платежів.

Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 74999,00 грн строком на 22 жовтня 2024 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами (відповідно до п. 1.5 до Договору кредиту) згідно з умовами цього Договору.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує.

У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) становить 216 339,03 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 74265,92 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 53469,97 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 88603,14 грн.

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (далі - ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ»/Фактор) укладено договір факторингу № 19/12-2023 (далі - Договір факторингу).

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає TOB «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк за плату та на умовах визначених Договором факторингу.

Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк».

22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого TOB «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а позивач прийняв права вимоги за Кредитним договором №Z06.21778.005679850 від 09 вересня 2019 року.

Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається у розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.

П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11776112,00 грн.

На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11776112,00 грн., та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників.

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22 грудня 2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами та угодами № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за Договором № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року у розмірі 216339,03 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3245,08 грн. та на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 20 лютого 2025 року, об 11 год. 40 хв.

05 грудня 2024 року від відповідачки надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що позовна заява та обставини зазначені у ній обставини не відповідають дійсності та чинному законодавству, а у задоволені позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав,

У позові позивач зазначає, що 22 жовтня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування № Z06.00503.005848141. Також зазначає, що було укладено Паспорт споживчого кредиту, який є додатком до договору кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року. На підтвердження підстав позову та вищенаведеного позивач додає копію договору кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 13 вересня 2013 pоку, Паспорт споживчого кредиту до договору кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року. Вищенаведені докази є важливими, оскільки можуть встановлювати фактичну заборгованість відповідача та підтверджують підставу позовних вимог, тому є необхідність у витребуванні оригіналі цих документів.

Вищенаведені докази викликають сумнів, оскільки їх зміст важко розібрати та за відсутністю у відповідачки оригіналу, вона не може вставити чи є цей документ дійсним та тим документом, що вона підписувала.

У позовних вимогах позивач зазначає, що стягненню підлягає заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 88603,14 грн., але до позовної заяви не надано жодних розрахунків комісіїта підстави для її стягнення.

В п.3 наданого позивачем паспорту споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року, де значено «Комісія за переказ коштів - 0.00 грн», в п.5 паспорту споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року таблиці розрахунку кредиту містяться стовпці «7.1. За введення рахунку», «7.2. Розрахункове касове обслуговування», «7.3. комісія за надання кредиту» та «8.1. Комісійний збір»(стовпець 10 розрахунку), в яких проставлено «Х» - прочерк. Таким чином, за умовами договору кредиту та страхування № Z06.00503.0058481від 22 жовтня 2019 року та додатку № 1 паспорту споживчого кредиту комісійні платежі не стягуються.

Згідно п.3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року №168, банки зобов`язані в кредитному договору або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, у тому числі із зазначенням переліку, розміру і бази розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо.

Ураховуючи вищенаведене, комісію необхідно розцінювати, як додаткову плату за розрахунково-касове обслуговування при користуванні кредитними коштами, зняття яких автоматично здійснюється банком безпосередньо в момент видачі готівки шляхом списання з карткового рахунку. Таким чином зазначений платіж взагалі не може бути стягнутий з тих підстав, що вона не отримувала послуги, за які повинна стягуватися комісія та при наданні цих послуг комісія стягується автоматично.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору щодо сплати комісії є нікчемними, як і нарахування аналогічних платежів на користь банку.

Крім того, позивачем до позовної заяви не надано жодних розрахунків комісії та підстави для її стягнення. Також не надано належного розрахунку заборгованості та процентів, що ставить під сумнів їх розрахунок.

Щодо застосування строків позовної давності зазначає, що відповідно до наданих до суду доказів сплати заборгованості останній платіж був здійснений нею 22 квітня 2020 року.

Кошти, що були сплачені після цієї дати неможливо враховувати, оскільки вони були стягненні неправомірно (та підлягають поверненню) в рамках виконавчого провадження, оскільки відповідно до рішення рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2023 року по справі №591/9881/23, виконавче провадження № ВП 65936908 від 30 червня 2021 року було відкрито на підставі виконавчого напису приватного виконавця округу Сумської області Закорка В.В. про стягнення з неї на користь АТ «Ідея Банк» суми заборгованості у розмірі 130301 грн. 81 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2023 року по справі №591/9881/23, було ухвалено позовні вимоги ОСОБА_2 до АТ «Ідея Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Сумської області ЗакоркоВ.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити. Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 19 травня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 45078, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість в сумі 130301 грн. 81 коп.

З розрахунку доданого до позовної заяви вбачається те, що заборгованість за договором відповідача виникла після несплати наступного за графіком платежу (відповідно до п.5 паспорту споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту та страхування №Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року) - з 22 травня 2020 року.

Таким чином, позивач повинен був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості у строк до 22 травня 2023 року. Позивач подав позов до канцелярії суду 29 жовтня 2024 року.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 і яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Таким чином, ураховуючи все вищенаведене, позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки строк позовної давності щодо позовних вимог вже сплив 22 травня 2023 року.

Ураховуючи все вищенаведене, просить суд в задоволені позовних вимог відмовити (а.с. 64-65).

27 грудня 2024 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких вказує на те, що 22 жовтня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - Банк, Кредитодавець) та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач, Позичальник, Боржник, Клієнт) укладено договір кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 (надалі - Договір кредиту).

Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів.

Згідно з Законом України «Про споживче кредитування», реальна процентна ставка складає 103,34% (п. 4 додатку до Договору кредиту).

Як йдеться по тексту Договору кредиту, Позичальник погоджується, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО), Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього Договору та зобов`язується виконувати їх умови, а також підтверджує, що ознайомлений з ДКБОФО і Тарифами, в тому числі з паперовими версіями розміщеними у відділенні Банку або Кредитного посередника (п.п. 3 до Договору кредиту).

Згідно Паспорту споживчого кредиту, за невиконання чи неналежне виконання Позичальником своїх зобов`язань, Банк має право нараховувати пеню, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі: 0.15% - в вперіод прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим Договором.

За умовами договору сторони погодили розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості - що відображається відповідно до графіку щомісячних платежів, яка повинна сплачуватися протягом дії договору. Плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,95%.

У статті 47 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» (в чинній редакції на момент укладення договору Кредиту) вказано, що банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Кредитний договір було укладено сторонами 22 жовтня 2019 року, а (в редакції Цивільного кодексу України чинній на момент укладення договору) в статті 1054 немає застереження щодо комісій.

Також у Законі України «Про захист прав споживачів» (у редакції чинній на час укладення договору) в абзаці 2 частини 4 статті 11 вказано, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості була зазначена в Додатку №1 до Договору кредиту та страхування № Z06.00503.0 жовтня 2019 року.

При укладенні Кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, строки повернення коштів, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідно їхній внутрішній волі. Так, підписавши договір, Відповідач засвідчив, що він погодився з його умовами, у тому числі і з комісією за обслуговування кредиту та відсотковою ставкою.

Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість за кредитом, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

Відзначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У той же час, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на територіях України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

В подальшому такий строк дії карантину на території України відповідно до постанов Кабінету Міністрів України було неодноразово продовжено, та діяв до 01 липня 2023 року.

Також, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено воєнний стан по всій території України, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

24 лютого 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України № 64/2022.

В подальшому такий строк дії воєнного стану в Україні відповідно до Указів Президента України та Верховною Радою України (шляхом прийняття відповідних Законів України) було неодноразово продовжено, та діє по теперішній час.

Законом України від 15 березня 2020 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Отже, строк позовної давності в даному випадку слід вираховувати шодо кожного окремого платежу відповідно до «Графіку щомісячних платежів». Строк позовної давності щодо першого платежу (22 листопада 2019 року) припадає на 22 листопада 2022 року, а відповідно до п. 12 та 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строк позовної давності продовжується на період дії карантину та на період дії воєнного стану перебіг такого строку зупиняється, а тому строк позовної давності по даній справі не є пропущеним.

Просить суд позовні вимоги задовольнити (а.с.76-78).

10 лютого 2025 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Сидоренко А.П. у щорічній відпустці, справа не слухалась та відкладена до 29 квітня 2025 року,13 год. 00 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 квітня 2025 року витребувано у ТОВ ФК «Профіт Капітал» оригінал договору кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року та оригінал паспорту споживчого кредиту, який є додатком № 1 до договору кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 ; довідку-розрахунок з детальним зазначенням складових заборгованості та періоду її нарахування за договором кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 ; закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 06 серпня 2025 року, о 16 год. 00 хв.

19 травня 2025 року від представника позивача надійшла заява щодо виконання вимог ухвали суду, в якій зазначає про те, що в частині періоду розрахунку заборгованості за кредитним договором (в тому числі з, основним боргом, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями), просить суд врахувати що надана суду довідка-розрахунок була складена за період з 22 жовтня 2019 року (даті видачі коштів) по 19 грудня 2023 року (дата відступлення права вимоги).

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023.

Зауважує, що згідно отриманої документації, Розрахунок заборгованості зроблений на основі Виписки по Кредитному договору N° Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року.

Розрахунок заборгованості зроблений за основним боргом, за нарахованими та несплаченими відсотками, нарахованими та несплаченими комісіями був здійснений саме АТ «Ідея Банк» станом на 19 грудня 2023 року, а право вимоги за Кредитним договором № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року, перейшло ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за вже сформованим розрахунком заборгованості.

Зважаючи на ті обставини, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не здійснювало видачу кредитних коштів, так і не здійснювало нарахування заборгованості за кредитним договором, як відповідно до вище зазначеного Договору факторингу до останнього перейшло тільки право вимоги за уже сформованим боргом по кредитному договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не мав можливості сформувати розрахунок заборгованості за Кредитні договором № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року про видачу кредитних коштів.

Зважаючи на викладене, просить суд задовольнити вимоги у повному обсязі та у випадку неявки представника позивача розглядати справу за відсутності представника позивача (а.с. 92-94).

В зазначене судове засідання представник позивача та відповідачка не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. В письмовій заяві представник позивача просить розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що 22 жовтня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування № Z06.00503.005848141, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 74999,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною.

Згідно п.п. 1,3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 21,99% річних від залишкової суми кредиту, а згідно п. 1.4 строк кредиту становить 60 місяців.

Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування, щомісячно, в розмірі відповідно до Графіку платежів (а.с.5, 6).

Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові коти у сумі 74999, 00 грн строком на 22 жовтня 2024 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами (відповідно до п. 1.5 до Договору кредиту) згідно з умовами цього Договору.

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає TOB «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк за плату та на умовах визначених Договором факторингу (а.с.20-26).

Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору (а.с.27-29).

22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого TOB «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за Кредитним договором № Z06.21778.005679850 від 09 вересня 2019 року.

Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається у розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.

П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги -туги яка становить 11776112,00 грн.(а.с.32-36).

На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11776112,00 грн. та були здійснено передачі реєстру боржників (а.с. 37-39).

До ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22 грудня 2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами та угодами № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

За твердженням позивача у зв`язку з неповерненням коштів заборгованість відповідачки за Договором № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) становить 216 339,03 грн, яка складається з:

-заборгованості за основним боргом - 74265,92 грн.;

-заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 53469,97 гри.;

-заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 88603,14 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком, складеним представником АТ «Ідея Банк» (а.с. 11).

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За нормами ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно з ст. 627, 629 ЦК України відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 1046, ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина першастатті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першоїстатті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третястатті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третястатті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Під час судового розгляду встановлено, що відповідачка заперечує позовні вимоги з підстав того, що відповідачем не надано оригіналу договору кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року та оригіналу паспорту споживчого кредиту, який є додатком № 1 до договору кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , а також не надано розрахунку з детальним зазначенням складових заборгованості та періоду її нарахування за договором кредиту та страхування.

На виконання ухвали суду щодо витребування у позивача оригіналу договору кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року та оригіналу паспорту споживчого кредиту, який є додатком № 1 до договору кредиту та страхування № Z06.00503.005848141 від 22 жовтня 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , представником позивача надано відповідні копії, при цьому відповідачкою не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що зазначений договір не був укладений між нею та банком, або інших обставин, який би вказував на недійсність зазначеного правочину.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними(частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

З п. 1.5 укладеного між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою договору встановлено, що під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 додатку № 1 як «Інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тариф є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб-сайті Банку www.ideabank.ua.

На підтвердження наявності у відповідачки заборгованості за Договором кредиту та страхування від 22 жовтня 2019 року позивачем надано лише відомості щодо загального розміру кредиту, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту, процентів по кожному платіжному періоду та комісії, що позбавляє суд можливості переконатися у відповідності наведеного розрахунку умовам укладеного кредитного договору з огляду на заперечення відповідачки щодо доведення розміру відсотків та комісії по кредиту.

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність стягнення заявленої в позовній заяві заборгованості, що є його процесуальним обов`язком, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідачки за кредитним договором не підлягають задоволенню.

За таких обставин наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, 12, 13, 76-81, 89, 263-265ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Капітал», місцезнаходження: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення виготовлене 12 серпня 2025 року.

Суддя А.П.Сидоренко