Справа № 343/679/25
Провадження № 22-ц/4808/1151/25
№ 22-ц/4808/1152/25
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2025 року та додаткове рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2025 року, ухвалені судом у складі головуючого судді Андрусіва І.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

07 квітня 2025 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача, на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки з його заробітку (доходу) на 1/6 частку його заробітку (доходу).

В обґрунтування пред`явленого позов посилався на те, що він та відповідач ОСОБА_1 , яка є його колишньою дружиною, є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З нього на користь відповідача на утримання їхньої спільної дочки ОСОБА_4 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

Як на підстави для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, посилався на зміну його матеріального стану та погіршення здоров`я.

Зараз він проживає з ОСОБА_3 , на користь якої з нього стягуються аліменти на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Окрім цього, він з 15.04.2024 є особою з інвалідністю першої групи та потребує постійного стороннього догляду.

У зв`язку із викладеним вище, беручи до уваги зміну його матеріального стану та погіршення здоров`я, просив зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини від усіх видів заробітку до її повноліття.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2018 року, справа №343/726/18, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання дочки ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), на стягнення їх у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів в новому розмірі вирішено розпочати з часу набрання цим рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною ОСОБА_4 , повноліття, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2018, справа №343/726/18.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2025 року заяву представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Дуткевича М.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №343/679/25 про стягнення судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 040 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не були належним чином оцінені та не враховані доводи щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дочки, не надано обґрунтування щодо неприйняття наданих доказів не просто погіршення, а значного покращення матеріального стану позивача після прийняття судового рішення від 27.07.2018 року про стягнення аліментів. Адже згідно декларації про доходи за 2023 рік на депозитному рахунку ОСОБА_2 знаходиться 1 4000 доларів США, з яких він отримує проценти, також у власності ОСОБА_2 є квартира у м. Калуші та він є власником частини великого житлового будинку, має у власності автомобіль.

Вказує, що дочка ОСОБА_6 з народження має вади зору. На потреби лікування дочки відповідач ніколи не давав коштів, хоча йому достеменно відомо про ці захворювання. Апелянт зазначає, що тривалий час вона є особою з інвалідністю 3 групи і по стану свого здоров`я не працює.

При розгляді справи по стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 , ОСОБА_2 не вказував про утримання сина та не заперечував проти розміру аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частки.

Позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі близько 11 000 грн., з яких 1/4 частка аліментів на утримання дочки становить 2750,00 грн., а 1/5 - 2200,00 грн. Мінімальний розмір аліментів 50% від прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років встановлений в розмірі 1598,00 грн. При цьому треба врахувати, що дочка підростає і потребує значно більше коштів на своє утримання.

Критеріями зміни розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану батьків дитини, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених СК України. Сама по собі інвалідність ОСОБА_2 не є підставою зменшення розміру аліментів, оскільки він є матеріально забезпечений, маючи достатню пенсію та грошові заощадження у валюті, проценти від депозитного вкладу, власну квартиру, іншу нерухомість та автомобіль.

Вказує, що додатковим рішенням Долинського районного суду від 17 червня 2025 року суд визначив розмір, витрат на правничу допомогу, які необхідно стягнути з позивача. Оскільки це рішення є похідним від основного рішення суду від 30 травня 2025 року, то з ухваленням рішення суду про скасування основного рішення підлягає скасуванню і додаткове рішення.

Просить скасувати рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2025 року та додаткове рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2025 року, у задоволенні позову відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дуткевича М.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Рішеннями Долинського районного суду Івано-Франківської області шлюб між позивачем та відповідачкою 12.02.2016 розірвано (а.с. 9-11), з позивача на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.04.2018 щомісячно стягуються аліменти, в розмірі 1/4 частки з його заробітку (доходу) (а.с. 12-14).

Звертаючись до суду, позивач посилається на такі докази:

- копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копію заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.02.2025, яким з нього на користь ОСОБА_3 з 30.12.2024 щомісячно стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу);

- копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №819905 від 18.04.2024 (а.с. 25), згідно із якою позивач ОСОБА_2 з 15.04.2024 є особою з інвалідністю першої групи загального захворювання та потребує постійного стороннього догляду.

Відповідач в свою чергу надала докази того, що ОСОБА_1 з 24.02.2025 є особою з інвалідністю третьої групи (а.с. 46-47); дочка ОСОБА_4 хворіє (а.с. 42).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, враховуючи інтереси обох дітей позивача ОСОБА_2 , які обоє мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважав за необхідне зменшити розмір аліментів з 1/4 частки до 1/5 частки з доходу.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

З позовної заяви вбачається, що заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на зміни у матеріальному стані та погіршення стану здоров`я, а саме встановлення йому інвалідності першої групи та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина від першого шлюбу згідно рішення Калуського міськрайонного суду від 11 лютого 2025 року.

Апеляційний суд зауважує, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Крім того, варто зазначити, що при розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Долинського районого суду Івано-Франківської області від 27.07.2018 року).

Суд першої інстанції, врахувавши погіршення стану здоров`я платника аліментів та зміни його матеріального стану у зв`язку з отриманням ним першої групи інвалідності та призначення за рішенням суду від 11 лютого 2025 року стягнення аліментів на неповнолітнього сина, дійшов вірного висновку про зменшення розміру аліментів з 1/4 частини його доходу до 1/5 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

Дійсно, у позивача на час вирішення питання про стягнення аліментів на утримання доньки в 2018 року вже був старший син, 2009 року народження, і він не заперечував з цих підстав проти виплати аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку. Однак на даний час його матеріальний стан змінився у зв`язку з відсутністю можливості працювати, і наявність другої дитини, що потребує утримання навіть без рішення суду про такий обов`язок, не може бути не прийнята до уваги. З урахуванням наявності на утриманні позивача двох дітей, погіршення стану здоров`я, що потягнуло зміну матеріального стану, суд обґрунтовано зменшив розмір аліментів на утримання дочки, з урахуванням вимог ст. 182 СК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що з 15.04.2024 року позивач є особою з інвалідністю 1 групи, потребує постійного стороннього догляду (а.с 25). Наявність у позивача у власності частки нерухомості з 2006 року не свідчить про поліпшення його матеріального стану на час вирішення даного судового спору. (а.с.48). Інші заперечення відповідача проти позову і доводи апеляційної скарги нічим об`єктивно не підтверджені.

Враховуючи встановлені обставини та положення сімейного законодавства, що регулюють питання обов`язків батьків утримувати дитину, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судова колегія також не вбачає підстав для скасування додаткового рішення суду. Суд першої інстанції вирішуючи питання щодо судових витрат врахував всі обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржені рішення суду ухвалені з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2025 року та додаткове рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2025 року

Судді Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

О.О.Томин