Справа № 452/3430/24
Провадження № 2/452/218/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" липня 2025 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С.,
при секретарі Задорожній В.Б.,
із участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Мельник Л.Я.,
представника відповідача Калиняка І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування наказу; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
Адвокат Мельник Л.Я. звернулася в інтересах позивача до місцевого суду із зазначеним позовом до відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області. В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 із 2015 року працювала директором Комунального закладу «Гімназія №9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області»; наказом в.о. начальника Відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Богдана Лисейка від 16.08.2024р. №178/к/т «Про звільнення ОСОБА_2 » довірителька була звільнена з посади директора гімназії відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 К3пП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, передбачених пп. 2.2.22 п. 2 розділу 2 Контракту №1 з керівником комунального закладу загальної середньої освіти м. Самбора Львівської області від 30 червня 2020 року, що призвело до виникнення надзвичайної ситуації (вибуху) в приміщенні харчоблоку гімназії. У згаданому підпункті 2.2.22 йдеться про обов`язок керівника створювати в закладі загальної середньої освіти безпечне освітнє середовище, забезпечувати дотримання вимог щодо охорони дитинства, охорони праці, вимог техніки безпеки передбачених чинним законодавством у межах кошторисних призначень.
Сторона позивача вважає, що зазначений наказ прийнято з грубими порушеннями чинного законодавства України, оскільки дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці; дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку, а спірний наказ про звільнення прийнятий за межами строку накладення дисциплінарного стягнення. Крім того вважає, що не є одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків тривале, неналежне «керування» роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих тощо, а також із оскаржуваного наказу чітко незрозуміло, за яке саме одноразове грубе порушення звільнена з посади позивач, яку конкретну одну дію чи бездіяльність вчинила позивач, яка могла призвести до виникнення надзвичайної ситуації (вибуху) в приміщенні харчоблоку гімназії. Отже, на переконання представника-адвоката оскаржуваний наказ є нечітким, незрозумілим, неоднозначним та необґрунтованим, - з нього не є зрозумілим, за яке саме одноразове грубе порушення звільнена з посади директорки гімназії позивач ОСОБА_1 .
Окрім наведеного представник звертає увагу на порушення порядку проведення службового розслідування, яке тривало більше встановлених законодавством двох місяців, а також під час ознайомлення позивача із Актом був відсутній один з членів комісії. Відповідачем протягом тривалого часу багато років було проігноровано листи, звернення і запити позивача будучи на посаді директорки гімназії щодо забезпечення належного рівня здобуття освіти та матеріальної бази у школі, - копії листів додано до позову. Гімназія не має фінансової автономії, тому позивач без необхідних кошторисних призначень не могла сама забезпечити дотримання і забезпечення в школі тих чи інших заходів, які в першу чергу залежать від фінансування відповідача; при цьому навіть позивач власним коштом проходила необхідне навчання, належно виконуючи свої посадові обов`язки.
Стосовно встановлених в Акті обставин про пристрій, що вибухнув позивач зазначає, що у всіх балансових списках, які надавалися інвентаризаційній комісії відповідачем, всі роки значився «котел харч.» під номером 10431141. Фактично це бойлер - саме той водонагрівальний пристрій, завдяки чому в харчоблоці школи була наявна гаряча вода і було організоване гаряче харчування. Він був установлений до приходу позивача на посаду директора закладу освіти у 2012 році ще у попередньому закладі освіти, на базі якого у 2015 році була створена школа та, від якого вона отримала матеріальні цінності. Наявність гарячої води в харчоблоці школи (лише в харчоблоці, більше в ніяких приміщеннях школи не було гарячої води) кожного року підтверджувалося комісією з представників Відділу освіти в актах про готовність школи до навчального року. Зокрема, в акті прийому готовності до нового 2022/2023 навчального року, складеному комісією відповідно до наказу Відділу освіти від 02.08.2022 №54 (до складу комісії входили також представники поліції, Держпродспоживслужби та цивільного захисту), зазначається про наявність гарячої води у харчоблоці. Таке ж зазначалося у щорічних звітах ЗНЗ-1. Таким чином справність водонагрівача, що вибухнув, щороку перевірялася комісією та жодних зауважень не було.
Тому сторона позивача просить визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Богдана Лисейка від 16.08.2024 №178/к/т «Про звільнення ОСОБА_2 »; поновити ОСОБА_1 на посаді директора Комунального закладу «Гімназія №9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області» з 17.08.2024р.; стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з того числа по день поновлення на посаді, а також присудити до стягнення понесені судові витрати.
Представник відповідача подав до суду відзив на позов, яким заперечив проти позовних вимог, вважав їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. У зв`язку із виникненням надзвичайної ситуації (вибуху) в приміщенні харчоблоку комунального закладу Гімназії №9 ім. Андрія Струся м. Самбора, наказом №89 від 14.09.2023 року було розпочато службове розслідування з метою виявлення чи спростування фактів невиконання чи неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов`язків. За результатами службового розслідування було складено Акт від 22.07.2024 року, у якому зафіксовано фактичні обставини, що призвели до виникнення надзвичайної ситуації та до визначеного в наказі про звільнення Цимбрили №178/к/тр від 16.08.2024р. одноразового грубого порушення трудових обов`язків, передбаченого п. п. 2.2.22 п. 2 розділу 2 Контракту №1, укладеним з керівником комунального закладу загальної середньої освіти м. Самбора Львівської області ОСОБА_1 від 30 червня 2020 року, з яким позивача було ознайомлено у встановленому законом порядку. Службове розслідування було призупинено для отримання висновку вибохо-технічної експертизи та до отримання пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому твердження позивача про перевищення строку в два місяці є хибним. Крім того, посилається на лист №8283/58/02-2024 Самбірського районного управління поліції, в якому в заключній частині йдеться: «У ході досудового розслідування проведено ряд судових експертиз, в результаті яких встановлено, що на змивах, які були відібрані в ході проведення огляду місця події слідів вибухових речовин та продуктів вибуху не виявлено, крім цього, встановлено, що характер руйнування корпусу водонагрівача, елементи якого також були вилучені в ході огляду місця події, характерні для дії короткочасного одноразового динамічного зусилля за умови монотонного зростання навантаження» У зв`язку із цим Наказом №80 від 16.07.2024 службове розслідування було відновлено, яке проводилося по факту самого вибуху водонагрівача та для встановлення причини вибуху. Щодо твердження позивача, що вона постійно вживала заходів, зокрема шляхом надсилання до відділу освіти задля отримання належного фінансування на ті чи інші заходи, оскільки не має фінансової автономії та без необхідного кошторисного призначення не могла сама забезпечити дотримання і забезпечення тих чи інших заходів, що залежали від фінансування, то таке не відповідає дійсності, оскільки за 2022 рік загальна сума кошторису становила 10856610грн, у 2023 році 12587300грн, з яких зокрема і для підвищення кваліфікації працівників, а саме курси з охорони праці, курси з електрогосподарства, тощо; керівник закладу освіти сам вирішує на що спрямувати кошти, виділені засновником в межах кошторисних призначень. Щодо інвентаризації майна, а саме конкретно водонагрівача, позивач сама була головою інвентаризаційної комісії і не з`ясувала чому водонагрівач у харчоблоці школи як основний засіб на балансі не рахувався, а замість нього був котел харчовий старий казан для кип`ятіння молока та знаходився в іншому службовому приміщенні. Таким чином комісія із службового розслідування прийшла до висновку, що наслідки, а саме вибух водонагрівача відбувся у результаті неналежного виконання керівником закладу своїх службових обов`язків; а тому представник відповідача просив суд у позові відмовити.
Представник позивача адвокат Мельник Л.Я. подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідачем жодним чином не підтверджено одноразове грубе порушення трудових обов`язків, не спростовано порушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, що свідчить про порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення, у самому наказі не вказано конкретних дій позивача, за які її притягнуто до відповідальності, кваліфікація проступку. Крім того сам контракт передбачає опосередковане управління ресурсами, а не їх фактичне отримання та використання директором, і як зазначає відповідач керівник сам розподіляє кошти не відповідає дійсності; позивач систематично зверталася до відповідача з питаннями забезпечення безпечного освітнього середовища, належного стану матеріально-технічної бази та виконання вимог чинного законодавства у сфері освіти, охорони праці, пожежної безпеки та санітарії.
У судовому засіданні позивач та її представник-адвокат Мельник Л.Я. позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені обставини у зверненнях до суду, просили та наполягали такі задовольнити.
Представник відповідача Калиняк І.В., будучи присутнім у судовому засіданні, заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві, вважав, що процедуру звільнення ОСОБА_1 проведено згідно Закону за грубе порушення службових обов`язків; просив у позові відмовити повністю.
Суд, дослідивши матеріали та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи відзив відповідача на позовну заяву, відповідь на відзив позивача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне:
У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов`язок доказування і подання доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 19 Конституції України способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, тобто суд може прийняти лише таке рішення, можливість ухвалення якого передбачена законодавством. Способи захисту прав мають бути встановлені законом або випливати із його положень чи бути передбачені договором. При цьому можливість пред`явлення конкретних позовних вимог та прохання про застосування конкретного способу захисту порушеного права в тих чи інших правовідносинах має бути передбачена законодавством, тобто юридично можливою.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Судом встановлено, що згідно Наказу №178/л/тр в.о. начальника Відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Богдана Лисейка від 16.08.2024 Про звільнення ОСОБА_2 » у зв`язку з вчиненням директором Комунального закладу "Гімназія №9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області" ОСОБА_1 одноразового грубого порушення трудових обов`язків, передбачених п. п. 2.2.22, п. 2 розділу 2 Контракту №1 від 30 червня 2020 року, що призвело до виникнення надзвичайної ситуації (вибуху) в приміщенні харчоблоку, позивач звільнена з посади директора гімназії за одноразове грубе порушення трудових обов`язків відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 К3пП України.
Згідно Акту службового розслідування від 22.07.2024р. з приводу того, що 08.09.2023 року о 05.20год у приміщенні харчоблоку комунального закладу «Гімназії №9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області» виникла надзвичайна ситуація (вибух), комісія прийшла висновку про неналежне виконання службових обов`язків директором закладу ОСОБА_1 упродовж періоду її діяльності, зокрема не вжито заходів щодо проведення первинних, повторних, позапланових, цільових інструктажів з охорони праці, періодичності їх проведення; призначено відповідального за стан з охорони праці працівника технічного персоналу, який не мав відповідної кваліфікації, не пройшов навчання та перевірки знань з охорони праці; видано наказ №63/г від 01.09.2023р., який перевищує повноваження директора закладу освіти; не вжито заходів щодо періодичного обслуговування водонагрівача-бойлера), технічного огляду; не забезпечено повноту і точність внесення матеріальних цінностей до інвентаризаційних описів основних засобів; не забезпечено правильне ведення бухгалтерського обліку, не забезпечено виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів матеріальних цінностей; не забезпечено належне укладення договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з особою, яка призначена відповідальним за збереження будівлі та шкільного майна. Рекомендовано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Із відмітки в Акті вбачається, що акт наданий для ознайомлення особі 10.08.2024р. у суботу.
Як встановлено у судовому засіданні, такий акт фактично доведений до відома позивача та не оскаржувався.
Згідно Наказу №46/т від 01.09.2023р. «Про призначення відповідальних за стан охорони праці та безпеки життєдіяльності у Самбірській гімназії №9 ім. Андрія Струся» загальне керівництво охороню праці та відповідальність за створення безпечних і нешкідливих умов праці залишено за директором ОСОБА_1 , - залишено за собою.
Відповідно до п. 2.2.22 Контракту №1 з керівником комунального закладу загальної середньої освіти м. Самбора Львівської області від 30 травня 2020 року між Відділом освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради та ОСОБА_1 , - керівник зобов`язаний створювати в закладі загальної середньої освіти безпечне освітнє середовище, забезпечувати дотримання вимог щодо охорони дитинства, охорони праці, вимог техніки безпеки, передбачених чинним законодавством в межах кошторисних призначень.
Крім того свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду показали, що підтримують складений Акт службової перевірки навчального закладу від 22.07.24р. та наведені в ньому обставини про встановлені недоліки діяльності на посаді директора ОСОБА_1 , через що 08.09.2023 року о 05.20год у приміщенні харчоблоку комунального закладу виникла надзвичайна ситуація (вибух). Вони у складі комісії прийшли єдиного висновку про неналежне виконання нею службових обов`язків як директором протягом періоду діяльності на посаді, письмово вказали про ряд трудових порушень.
Серед інших свідок ОСОБА_6 також суду ствердив, що до позивача виникла вцілому недовіра, бо поряд із перевіркою причини вибуху бойлера, фаховими членами комісії було виявлено ще ряд інших порушень як керівником закладу своїх посадових обов`язків; а до вибуху цього пристрою причетна виключно вона як керівник закладу, як голова інвентаризаційної комісії що мала щороку це питання контролювати, - зі всіх питань діяльності освітнього закладу саме ОСОБА_1 проявила халатність, у тому числі з охорони праці, про матеріальну відповідальність і т.д.; стосовно питання сторони позивача «Чому котел-харчовий мав такий же номер як бойлер?» свідок чітко відповів, що це ще один із елементів халатності директора; про тривалий час проведення службового розслідування ствердив, що для прийняття остаточного рішення очікували ще на результат досудового розслідування, де були призначені та проводились важливі для слідства експертизи. Також свідок пояснив, що як керівник відділу освіти він не проявив жодного негативного ставлення до позивача, а слідував рекомендації юриста та членів комісії, де як наслідок в Акті комісією пропонувалось застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності / філіалу, представництва, головним бухгалтером підприємства ,установи, організації, його заступниками.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у п. 27 роз`яснив, що, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.
Крім того звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП є дисциплінарним стягненням і допускається з додержанням правил, встановлених для застосування таких стягнень. Зокрема, ч. 1 ст. 147 КЗпП визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття / обрання, затвердження, призначення на посаду / на роботу даного працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. В той же час роботодавець наділений правом застосувати дисциплінарне стягнення до працівника не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Із матеріалів справи встановлено, що наказ про застосування дисциплінарного стягнення від 16 серпня 2024 року «Про звільнення ОСОБА_10 » винесено за результатами службового розслідування та згідно Акту 22.07.2024р. встановлено ряд порушень у роботі саме директора закладу ОСОБА_1 , рекомендовано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.
Отже, для перевірки обставин і встановлення того, чи дійсно позивач допустила порушення посадових обов`язків та інструкцій, що стало підставою для застосування дисциплінарного стягнення, відповідачу необхідно було виконати значний обсяг роботи та лише за наслідками проведеного службового розслідування, зупинялося для отримання висновків експертиз, було виявлено, що позивач вчинила саме дисциплінарний проступок, який призвів до надзвичайної ситуації.
Отже, дисциплінарне стягнення за указані порушення накладено в межах місячного строку, який визначений частиною першою статті 148 КЗпП України, - з моменту завершення службового розслідування.
Крім того, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинений проступок, і попередню роботу працівника.
Тому судом при прийнятті судового рішення з урахуванням наведених вище норм матеріального права, також узято до уваги за основне те, що в оспорюваному наказі про звільнення позивача із займаної посади зазначено посилання на пункти контракту, яких зобов`язана була дотримуватися позивач, а саме те, що вона не створила в закладі загальної середньої освіти безпечне освітнє середовище, не забезпечила дотримання вимог щодо охорони дитинства, охорони праці, вимог техніки безпеки, передбачених чинним законодавством в межах кошторисних призначень, з урахуванням характеру проступку позивача, наслідків, які настали в результаті її бездіяльності. Про наведені обставини констатовано, що такі дії входили до кола її обов`язків і вона мала реальну можливість виконати їх, безпідставності посилань позивача щодо неналежного фінансування з боку відповідача, будь-які письмові звернення і в той час зосередження уваги суду про винність всіх у всьому та про особисту позицію, що ОСОБА_1 до цих питань не має відношення, - що в свою чергу було спростовано поясненнями допитаних судом свідків із числа членів комісії; а також істотності наслідків, які б могли настати в разі перебування на території навчального закладу під час вибуху будь-яких осіб, в тому числі учнів та вчителів, - тому суд поряд з іншими вказаними в Акті порушеннями вбачає факт одноразового грубого порушення ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, як керівником навчального закладу та, із урахуванням обставин справи, зібраних по справі доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що застосування відповідачем відділом освіти п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України для припинення дії трудового договору та звільнення позивача ОСОБА_1 з роботи було правомірним.
Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування наказу; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 25 липня 2025 року повного судового рішення.

Суддя