Номер провадження 2-сз/754/50/25
У Х В А Л А

Іменем України

13 серпня 2025 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

Протокольною ухвалою від 09.04.2025 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про визнання квартири спільною сумісною власністю та її поділ.

Представнки позивача ОСОБА_1 , адвокат Неупокоєва Н.К. звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про повернення судового збору, який був сплачений за подачу позовної заяви ОСОБА_1 у розмірі 6913,99 грн.(квитанції ID: 2316-2864-3468-1046 від 08.12.2024 року).

Відповідно до вимог ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави ( рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Судовий збір повертається ухвалою суду або за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету.

Згідно ч.1ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом, таким законом є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом - в такому випадку судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на зазначене, суддя прийшов до висновку, що заява про повернення судового збору підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 133, 259, 260 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору - задовольнити.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 6913 гривень 99 копійок згідно Квитанції ID: 2316-2864-3468-1046 від 08.12.2024 року, одержувач платежу ГУК у м.Києві/Деснянському районі/22030101 Казначейство України Рахунок UA0026004, .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.А. Галась