Провадження 6/127/126/25
У Х В А Л А

31 липня 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про поворот виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року у справі № 127/14578/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення, -

в с т а н о в и в:

28.04.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про поворот виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року у справі № 127/14578/22, яку мотивував тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2023 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову про виселення ОСОБА_1 .

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року рішення суду першої інстанції скасоване і ухвалене нове рішення, яким позов ОСОБА_2 був задоволений. Усунуто перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні ним права власності шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1488,60 грн.

На виконання даної постанови 26.07.2023 року було видано два виконавчих листа і 28.07.2023 року Другим відділом ДВС м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 72372118 про виселення та № 72372289 про стягнення судового збору.

22.08.2023 року державний виконавець закінчив виконавче провадження № 72372118 в зв`язку з тим, що боржник добровільно виселився.

В рамках виконавчого провадження № 72372289 про стягнення судового збору 1 488,60 грн. державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій 300 грн. і постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 148,86 грн.

15.09.2023 року з ОСОБА_1 фактично стягнуті суми, всього 1937,46 грн., тому постановою від 20.09.2023 року виконавче провадження закінчене.

Таким чином, відбулось повне виконання судового рішення в примусовому порядку.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 25.09.2024 року у справі № 127/14578/22 постанову Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року скасовано і залишено в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2023 року.

З метою захисту прав ОСОБА_1 і відповідно до ст. 444 ЦПК України представник ОСОБА_3 просив допустити поворот виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року у справі № 127/14578/22 та виконавчих проваджень № 72372118 про виселення і № 72372289 про стягнення судового збору; вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 1 488,60 грн.; стягнути з Другого ВДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) на користь ОСОБА_1 сплачені ним витрати на проведення виконавчих дій в сумі 300 грн. та сплачений ним виконавчий збір в сумі 148,86 грн.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 адвокат Волинець В.В. підтримав заяву про поворот виконання. Додатково повідомив, що ОСОБА_1 був примусово виселений на підставі незаконної постанови апеляційного суду, яка в подальшому була скасована касаційною інстанцію, протягом двох років проживав в гаражі біля будинку, сплатив судовий і виконавчий збір і витрати на проведення виконавчих дій, тому його права підлягають захисту шляхом повороту виконання. До відділу ДВС із заявами про повернення виконавчого збору не звертались.

Позивач ОСОБА_2 подав письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні заяви і в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_1 погодився із рішенням апеляційної інстанції, сам добровільно виселився з квартири, переніс свої речі в гараж, про що державним виконавцем був складений акт, тому виконавче провадження було завершене. На даний час він проводить ремонт у всій квартирі і планує вселитись разом із сім`єю. ОСОБА_1 не є співвласником вказаного житла, не зареєстрований в квартирі, не укладав договору найму і його вселення можливе, якщо судом буде ухвалене відповідне рішення за окремим позовом, якщо він доведе, що має право на житло.

В судовому засіданні державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинський В.І. заперечив щодо стягнення сум із відділу ДВС в порядку повороту виконання, оскільки правових підстав для цього немає, а повернення виконавчого збору можливе за заявою ОСОБА_1 в порядку, що визначений Інструкцією з організації примусового виконання рішень. Додав, що ОСОБА_1 добровільно виселився, про що він склав акт 17.08.2023 року, а 22.08.2023 року закінчив виконавче провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задовленню.

Судом встановлено, що 12.07.2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області скасоване і ухвалене нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні ним права власності шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1488,60 грн.

На виконання даної постанови 26.07.2023 року було видано два виконавчих листи.

28.07.2023 року Другим відділом ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 72372118 про виселення та № 72372289 про стягнення судового збору в сумі 1488,60 грн.

17.08.2023 року головним державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Макушинським В.І. складений акт про виконання рішення суду, оскільки було встановлено, що боржник відсутній, а зі слів стягувача боржник виселився.

22.08.2023 року постановою головного державного виконавця Другого ВДВС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) Макушинського В.І. закінчене виконавче провадження № 72372118 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

28.07.2023 року в рамках виконавчого провадження № 72372289 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору 1 488,60 грн. державним виконавцем було винесено постанову про визначення для боржника мінімальних витрат на проведення виконавчих дій 300 грн.

28.07.2023 року в рамках виконавчого провадження № 72372289 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору 1 488,60 грн. державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 148,86 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 15.09.2023 року ОСОБА_1 сплатив судовий збір 1488,60 грн., витрати на проведення виконавчих дій 300 грн., виконавчий збір в сумі 148,86 грн., а всього 1937,46 грн., тому постановою від 20.09.2023 року виконавче провадження № 72372289 закінчене.

Таким чином, відбулось повне виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року в примусовому порядку.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 25.09.2024 року у справі № 127/14578/22 постанову Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року скасовано і залишено в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2023 року.

Відповідно до правил ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

За змістом частин 1-3 ст. 444 ЦПК України поворот поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в кяому порядку (апеляційногому, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасоване судове рішення.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Відповідно до ч. 6 цієї статті до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Отже, зміст інституту повороту виконання рішення полягає у поновленні сторін виконавчого провадження у попередньому становищі шляхом повернення стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням відповідачу (боржнику). Тобто повернення має відбуватися за рахунок коштів стягувача (сторони виконавчого провадження).

Враховуючи наведені обставини і норми закону, оскільки постанова апеляційної інстанції від 04.07.2023 року була скасована, права боржника ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом повороту виконання постанови і вселення ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 .

Твердження учасників, що ОСОБА_1 добровільно виселився з квартири, є помилковим, оскільки виселення відбулось після набрання постановою апеляційної інстанції законної сили і після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення про виселення.

Також суд вважає безпідставним твердження ОСОБА_2 про те, що у справі про право на житло і проживання у ньому не можна застосувати поворот виконання рішення, а якщо ОСОБА_1 вважає, що його право порушене, може звернутись до суду із новим позовом про вселення.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 569/15646/16-ц).

Права ОСОБА_1 були порушенні внаслідок виконання рішення, яке було згодом скасоване і звертатись до суду із новим позовом, доводити своє право на проживання і користування житлом, не відповідатиме процесуальним гарантіям захисту прав, загальним засадам цивільного законодавства щодо судового захисту, а також принципам розумності і справедливості.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 1488,60 грн., який також був стягнутий в примусовому порядку на виконання постанови апеляційної інстанції, яка згодом була скасована. Сплата боржником даної суми підтверджена відповідною платіжною інструкцією від 15.09.2023 року.

В задоволенні вимог щодо стягнення виконавчого збору і витрат на проведення виконавчих дій слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Державний (приватний) виконавець є учасником виконавчого провадження (частина перша статті 14 Закону України "Про виконавче провадження"), діяльність якого полягає у вжитті передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень (частина перша статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частинами першою, третьою статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Тобто зарахування коштів на рахунок виконавчої служби або приватного виконавця має тимчасової характер, після чого зараховані кошти підлягають перерахуванню на рахунок стягувача, який набуває право власності на відповідне майно.

Виконавча служба не набуває майно під час примусового виконання рішень, окрім стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження (стаття 42 Закону України "Про виконавче провадження"). Відповідно, виконавча служба не є набувачем коштів, які стягуються під час примусового виконання судового рішення (крім зазначених витрат).

Отже, поворот виконання рішення не може бути допущено за рахунок виконавця (за винятком випадків, коли він є стороною виконавчого провадження), оскільки, по-перше, поворот виконання рішення може бути здійснено за рахунок повернення стягувачем одержаного за скасованим рішенням; по-друге, виконавець не набуває права власності на майно (кошти), яке стягується під час вчинення виконавчих дій.

Враховуючи наведені обставини і те, що стягнуті в процесі виконання судового рішення виконавчі витрати не є тими грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, скасованим в подальшому судом касаційної інстанції, в задоволенні вимог в частині стягнення з Другого відділу ДВС у м. Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ) витрат на проведення виконавчих дій в сумі 300 грн. і виконавчого збору в сумі 148,86 грн. слід відмовити.

Суд вважає необхідним роз`яснити, що повернення ОСОБА_1 стягнутого виконавчого збору можливе за відповідною заявою на підставі Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 року № 512/5.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13, 76-82, 89, 263-265, 444 ЦПК України,суд, -

у х в а л и в :

допустити поворот виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року у справі № 127/14578/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1488,60 грн.

В решті вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Повна ухвала складена 04.08.2025 року.

Суддя: