Справа № 473/1841/25
РІШЕННЯ

іменем України

"05" серпня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Мовчанюк М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ

в квітні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 473/5166/19 з позивача на користь відповідачки на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу). 12 травня 2020 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_6 . Крім цього, у позивача на утриманні перебуває дитина дружини від попереднього шлюбу - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та непрацездатна матір, яка за станом здоров`я потребує постійного лікування, а також непрацездатний батько.

Враховуючи вказані обставини, а саме зміну його сімейного та матеріального стану, позивач ОСОБА_8 просив зменшити розмір аліментів на користь відповідачки на утримання дітей з 1/3 до 1/10 частини його заробітку (доходу).

14 травня 2025 року від представниці відповідачки адвоката Вуїв О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що позивач не довів існування обставин, що є передбаченими законом підставами для зменшення розміру аліментів, зокрема погіршення його матеріального стану (навпаки, позивач, будучі військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення, яке значно перевищує його дохід, який він утримував на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей відповідачки). При цьому просила врахувати, що одруження відповідача та народження у нього іншої дитини мало місце в 2020 році, проте раніше позивач не порушував питання щодо зменшення розміру аліментів, що свідчить про наявність у останнього можливості сплачувати аліменти на утримання дітей відповідачки в розмірі, визначеному рішенням суду. Також, не заслуговують на увагу доводи позивача про наявність у нього на утриманні дитини своєї дружини, оскільки остання не є ним усиновленою, тому обов`язок по її утриманню покладається на її біологічних батьків. Крім цього, позивачем не надано жодних доказів, що погіршення стану здоров`я дружини, матері негативно вплинуло на його матеріальний стан.

04 червня 2025 року від представника позивача ОСОБА_9 надійшла відповідь на відзив, в якій останній надав обґрунтування, аналогічне зазначеному у позові.

В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивача ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_9 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, звернувши увагу суду, при цьому, що батько позивача ОСОБА_10 станом на час розгляду справи помер.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 , її представниця адвокат Вуїв О.В. позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Так, як убачається з матеріалів справи, сторони мають малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 січня 2020 року з позивача на користь відповідачки на утримання дітей щомісячно стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) позивача.

12 травня 2020 року між позивачем та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилася донька ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області 05 березня 2025 року за № 103 позивач проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять: ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_11 (донька), ОСОБА_12 (син дружини).

Відповідності до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1ст. 181 СК України).

Якщо така домовленість відсутня аліменти визначаються судом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3ст. 181 СК України).

Водночас, враховуючи зміст ст. ст.181,192СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Отже, в зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року в справі № 554/3355/20.

У своїх постановах від 19 червня 2024 року в справі №686/22677/23, від 27 листопада 2024 року в справі №613/1404/23 Верховний Суд зазначив, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 зазначено, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану; погіршення або поліпшення здоров`я когось із них; в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд у цій постанові погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач уклав шлюб та має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, а також дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від іншого шлюбу, суперечитиме її інтересам, а тому такі обставини самі по собі не є підставами для зменшення розміру аліментів.

До подібних висновків Верховний Суд неодноразово приходив й в інших постановах, зокрема від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23 та від 16 вересня 2024 року у справі №591/6388/22.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81,78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначалося вище, після стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дітей змінився сімейний стан ОСОБА_1 , який 12 травня 2020 року одружився та у нього ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_6 .

Проте позивачем, не надано жодних безумовних доказів погіршення майнового стану, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному рішенням суду розмірі.

Так, згідно відповіді № 1597083 від 23 липня 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку позивач отримує постійний дохід (грошове забезпечення), зокрема за період 2024-2025 р. останній отримав дохід у розмірі 952417,78 грн, що значно перевищує його дохід станом на час ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки. Дружина позивача також працює, отримує постійний дохід, зокрема за аналогічний період отримала дохід (заробітна плата) в розмірі 294363,23 грн (відповідь № 1597191 від 23 липня 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку).

При цьому, надані медичні документи свідчать про те, що погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 не є стійким розладом функцій організму (носить тимчасовий характер), проведені дослідження - діагностичний характер з метою оцінки стану здоров`я. Доказів, що хвороба дружини призводить до значних, систематичних витрат на її лікування, в тому числі за рахунок позивача матеріали справи не містять.

Також, не заслуговують на увагу доводи позивача про наявність у нього на утриманні дитини своєї дружини - ОСОБА_12 , оскільки останній не є ним усиновленим, а тому обов`язок по його утриманню покладається на його біологічних батьків. При цьому, в разі недостатності власних коштів на утримання останнього ОСОБА_5 не позбавлена можливості вирішити питання щодо стягнення аліментів з батька дитини.

Крім цього, суд враховує, що позивачем не надано доказів, що його мати, яка працює (згідно відповіді № 1597135 від 23 липня 2025 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку за період 2024-2025 р. отримала дохід (заробітну плату) в розмірі 523947,22 грн), отримує пенсію, потребує допомоги, в тому числі саме від позивача, а останній надає їй таку допомогу, наявності чи відсутності інших осіб, які мають можливість, обов`язок надавати таку допомогу.

Таким чином, належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його матеріального стану, а наявність зазначених у позовній заяві обставин не є безумовною підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Разом з тим, при зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.

Як убачається з матеріалів справи, позивач має обов`язок щодо утримання трьох неповнолітніх дітей.

Водночас батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

За встановлених обставин, з урахуванням наявних у справі доказів щодо майнового стану позивача, суд вважає, що підстави для зменшення раніше визначеного судом розміру аліментів відсутні, оскільки перебування дітей позивача, до утримання яких він має обов`язок, у нерівному становищі, не сприяє їх гармонійному розвитку та однаковому достатку, в зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,259,263-265,272,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Л.В.Лузан