Справа № 188/1344/24
Провадження № 2/188/475/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року с-ще Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Фесик Ю.В.

справа №188/1344/24

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Лисичанська міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області

третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Кавацюк Наталія Ярославівна

про визнання права приватної власності в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права приватної власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 до повномасштабного вторгнення ЗС РФ на територію України проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати позивачки ОСОБА_2 померла, актовий запис про смерть № 835 від 29.03.2022 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3

частка квартири

АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.02.1996 року Виробничим об`єднанням з видобутку вугілля «Лисичанськвугілля», що підтверджується реєстраційним написом на документі про право особистої власності, проставленим Лисичанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 08.04.1996р.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є позивач, інших спадкоємців немає.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає у м. Івано-

Франківськ .

ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири

АДРЕСА_2 , але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з тим, що Лисичанська міська військова адміністрація Сівєрськодонецького району Луганської області у свої відповіді на запит нотаріуса не підтверджує право власності померлої на 1/3 частку вищезазначеної квартири.

Згідно листа Лисичанської міської військової адміністрації Сівєрськодонецького району Луганської області від 28.03.2024 №1227/01-06, до початку повномасштабної військової агресії РФ проти України, до 24 лютого 2022 року, управління адміністративних послуг Лисичанської міської військової адміністрації

Сівєрськодонецького району Луганської області, як суб`єкт державної реєстрації, надавало послуги з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та здійснювало зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, сформованих після 01 січня 2013 року.

Обов`язки по зберіганню реєстраційних справ щодо об`єктів нерухомого майна,

права на які виникли та зареєстровані до 01 січня 2013 року, були покладені Лисичанською міською радою на комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації». Такі справи до 24.02.2022 оцифровані не були, зберігалися у

приміщенні ЛКП «БТІ» у паперовій формі та до моменту окупації 03 липня 2022 року з міста Лисичанська евакуйовані не були. Станом на сьогодні ЛКП «БТІ» не

релоковане та не провадить діяльність на території, підконтрольній Україні.

У зв`язку із зазначеним вище, Лисичанська міська військова адміністрація не має можливості надати інформацію про наявність або відсутність державної реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 за власницею ОСОБА_2 , оскільки на цей час відсутній доступ до державних реєстрів та інших відповідних джерел інформації через тимчасову окупацію м. Лисичанськ Луганської області.

З викладеного вбачається, що позивач з незалежних від неї обставин позбавлена

можливості прийняти у позасудовому порядку спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 та вимушена звертатись до суду з даною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Просить суд визнати за нею право власності на належну їй квартиру.

Сторона позивача просить суд позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторона позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Сторона відповідача належним чином повідомлена, до суду не з`явились, заяв, клопотань та відзиву до суду не надано.

Третя особа надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечила.

Вивчивши позов та матеріали справи суд приходить до висновку позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до паспорту та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 від 31.03.2022 року №2615-, позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Свідоцтвом про народження, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу №3 позивача підтверджується, що вона є дочкою померлої ОСОБА_2

Свідоцтвом про право власності на житло від 07лютого 1996 року, виданого Виробничим об`єднання по видобутку вугілля «Лисичанськуголь» підтверджується право приватної спільної сумісної власності квартири за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та померлій ОСОБА_2 ;

- технічним паспортом, витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва на зазначену квартиру, виданого ТОВ Є.КОНТРАКШН підтверджується факт технічної інвентаризації 19.03.2024 року;

- Домовою книгою для прописки /реєстрації громадян, які проживають за адресою: АДРЕСА_4 довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні виданою Управлінням адміністративних послуг Лисичанської міської військової адміністрації Сівєрськодонецького району Луганської області станом на 22.03.2022 року №103 від 26.09.2023 були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ;

- відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстру, спадкодавець - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа №71329699;

- Листом Лисичанської військової адміністрації №1227/01-06 від 28.03.2024 року підтверджується факт неможливості надати інформацію про наявність чи відсутність державної реєстрації речових прав на зазначену квартиру.

Частиною 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Постановою державного реєстратора прав на нерухоме майно від 19 квітня 2024 року, позивачу відмовлено в проведенні реєстраційних дій.

Свідоцтвом про смерть від 29.03. 2022 року, серія НОМЕР_1 підтверджується факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Статтею 68 Закону України «Про нотаріат», підпунктом 4.14. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відповідно до пп.4.16, 4.19 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі є спадкова справа після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19 квітня 2024 року для отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , після смерті ОСОБА_2 позивач позбавлена права отримати свідоцтво про спадщину.

Відповідно до матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 складала заповіт в 2000 році, але заповіт у спадковій справі відсутній, крім позивачки інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Відповідно до пп.4.16, 4.19 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку;

Згідно наданих документів інформація про зареєстровані права на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав відсутня.

Судом встановлено, ОСОБА_2 на праві приватної власності належала 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019року у справі № 907/310/18).

Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право.

Таким чином суд підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, а рішення спрямоване на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами.

Підтвердження права власності на зруйноване майно необхідно позивачам для отримання матеріального відшкодування від держави.

Указом Президента України . № 64/2022 від 24. лютого 20.22року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки, і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений та станом на час розгляду справи триває.

Відповідно де Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022року № 309. (у редакції станом на час і розгляду справи), територію Лисичанської міської територіальної громади включено до території активних бойових дій та бойові дії на даній території не завершені, а саму територію віднесено до тимчасово окупованої РФ території України.

Відповідно до ст.349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, але суд при задоволенні позову керується практикою ЄСПЛ та міжнародними нормами.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст..328,392 ЦК, ст.ст. 79-81, 258, 264-265 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сівєрськодонецького району Луганської області про визнання права приватної власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_2 право власності на 1/3частину квартири що знаходиться за адресою

АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Курочкіна