Справа № 462/4300/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики, покликаючись на те, що 16 березня 2024 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису на суму 7 400,00 грн. Так, 28 листопада 2018 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу строк дії якого в подальшому продовжено. Предметом договору факторингу є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. 19 грудня 2024 року, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу, строк дії якого в подальшому продовжено. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 29 травня 2025 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу у № 29/05/25-Е відповідно до умов якого, позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором з відповідачем, перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 31 450 грн., які позивач і просить стягнути на його користь.

Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак конверт було повернуто до суду за закінченням терміну зберігання, відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного переконання.

Судом встановлено, що 16 березня 2024 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 237494948. Відповідно до п.2.1. договору, кредитодавець надав позичальникові кредит на суму 7 400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Як вбачається з платіжного доручення від 16 березня 2024 року, ОСОБА_1 , здійснено перерахування грошових коштів в розмірі 7 400 грн 16 березня 2024 року на банківську карту № НОМЕР_1 , згідно договору 237494948.

Згідно відповіді АТ «Універсал Банк», від 26 липня 2025 року, на ім`я ОСОБА_1 , емітовано платіжну картку НОМЕР_2 . За період з 16 березня 2024 року по 21 березня 2024 року на вказану платіжну картку дійсно відбулося зарахування грошових коштів в розмірі 7400 грн.

Суду було також надано порядок укладання Фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг, правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 237494948 від 16 березня 2024 року,

28 листопада 2018 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. Пунктом 2.1. розділу 2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

В матеріалах справи також міститься додаткова угода №26 до договору факторингу № 28/1118-01.

Як вбачається з реєстру права вимоги №282 від 30 квітня 2024 року, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15 725 грн.

19 грудня 2024 року, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 19/1224-01. Предметом даного договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 19 грудня 2024 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31 450 грн.

29 травня 2025 року, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 29/05/25-Е. За цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31450 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу.

Суду було надано розрахунки заборгованості та виписку з особового рахунку за кредитним договором, згідно якого заборгованість відповідачки становить 31 450 грн, яка складається з: 7 400 грн - заборгованість по тілу кредиту; 24 050 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відтак, суд приходить до переконання про підставність та доведеність позовних вимог, а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при поданні позову до суду у розмірі 2422,40 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7 000 грн., суд зазначає наступне.

Судом було встановлено, що 29 травня 2025 року, між Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» та позивачем було укладено договір про надання правової допомоги №29/05/25-01. Суду було надано також додаткову угоду №8 до вказаного договору.

Як вбачається з акту прийому-передачі наданих послуг, позивачу було надано наступні послуги: складання позовної заяви в розмірі 5 000 грн., вивчення матеріалів справи в розмірі 1 000 грн., підготовка адвокатського запиту на суму 500 грн., підготовка та подача клопотання про отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором на суму 500 грн.

За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

В той же час, справа яка розглядається є малозначною, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а відтак, стягнення витрат в розмірі 7 000 грн., не підлягає до задоволення, оскільки є надмірними. Заява підлягає до часткового задоволення в розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 / користь ТОВ «ФК «ЕЙС» /02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, ідентифікаційний код юридичної особи в / заборгованість в розмірі 31 450 /тридцять одну тисячу чотириста п`ятдесят/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 / на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» /02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, ідентифікаційний код юридичної особи в / судовий збір в розмірі 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ гривнi 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 / на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» /02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, ідентифікаційний код юридичної особи в / витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 /три тисячі/ гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш