Справа № 359/6789/25
Провадження № 6/359/126/2025
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2025 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа : ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2025 року представник заявника адвокат Єлісєєв Д.О. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із даною заявою, якою просив суд: визнати судовий наказ № 359/6789/25 від 30 червня 2025 року таким, що не підлягає виконанню.

Ознайомившись з матеріалами заяви, суд прийшов наступного висновку.

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встанов-леними для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 161ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Статтями 183, 184 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представ-ників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Отже, сімейним та процесуальним законодавством визначено, що право вимоги про стягнення аліментів на підставі судового наказу належить тому з батьків або іншому законному її представнику, з яким вона проживає.

Процесуальний порядок перегляду питань за судовим наказом про стягнення аліментів для боржника визначений також статтею 173 ЦПК України, згідно із якою суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є помилка при його видачі або припинення обов`язку за правомірно виданим виконавчим документом.

При цьому подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане з оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.

У своїй заяві боржник посилається на те, що судовий наказ не підлягає виконанню, оскільки дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає разом з батьком ОСОБА_1 за однією адресою : АДРЕСА_1 , а також дитина перебуває на повному утриманні батька та всі фінансові витрати щодо виховання дитини наразі покладені на боржника ОСОБА_1 .

Водночас, з огляду на положення статті 432ЦПК України наведені обставини не можуть бути підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки, посилаючись на вищевказані обставини ОСОБА_1 фактично оспорює наявність підстав для задоволення судом заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

У поданій заяві ОСОБА_1 не навів обставин, які б вказували на припинення у нього обов`язку щодо сплати аліментів на утримання дитини, що визначений судовим наказом.

У статті 170 ЦПК України встановлено порядок перегляду судових рішень у формі судового наказу.

Відповідно ч. 1 ст. 170ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно пунктів 4,5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу.

Нормами процесуального закону у їх системному взаємозв`язку не передбачено право звернення до суду із заявою про скасування судового наказу у разі його видачі відповідно п. 4 ч. 1 ст. 161ЦПК України (стягнення аліментів), оскільки такий порядок перегляду судового наказу встановлений для судових наказів, виданих за всіма іншими вимогами, окрім вимог, зазначених у п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Частинами 7, 8 ст. 170 ЦПК України визначено особливий порядок перегляду судових наказів про стягнення аліментів: боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, а також судовий наказ може бути переглянуто за нововияв-леними обставинами у порядку, встановленому главою 3розділу V цього Кодексу.

У той же час боржник, будучи не згідний з судовим наказом, яким з нього стягнуті аліменти на утримання дитини та оспорюючи підстави для його видачі, не дотримався порядку, визначеного частинами 7, 8 ст. 170 ЦПК України щодо перегляду такого судового рішення.

Крім того, боржник не скористався своїм правом звернення з позовом до стягувача про припинення стягнення аліментів.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає вирішенню в порядку, визначеному нормам ст. 170 ЦПК України шляхом звернення до суду з відповідною заявою, а тому у відкритті провадження в цивільній справі за даною позовною заявою слід відмовити.

Відповідно вимог ч. 5 ст. 186 ЦПК України заявнику слід роз`яснити, що порушені ним питання підлягають вирішенню в порядку, передбаченому нормами ст. 170 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 353, 432 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа : ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що порушені ним питання підлягають вирішенню в порядку, передбаченому нормами ст. 170 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.В. Яковлєва