Справа №591/8987/24
Провадження № 2-з/591/67/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Марченка І.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з нього заборгованість у розмірі 18911,62 дол. США, що в еквіваленті за офіційними даними НБУ на 04 вересня 2024 року становить 780369,08 грн.; у рахунок погашення боргу відповідача за договором позики від 15 грудня 2017 року у сумі 18911,62 дол. США звернути стягнення на предмет іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 жовтня 2024 року відкрите провадження у справі за зазначеним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 квітня 2025 року закрите підготовче провадження у справі за вказаним позовом, призначено справу для розгляду по суті.

11 серпня 2025 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпеченню позову, яку обґрунтовує тим, що у зв`язку з тривалим терміном розгляду вищевказаної цивільної справи, виникла реальна загроза знищення або значного зниження вартості нерухомого майна, що виступає в якості забезпечення виконання ОСОБА_2 грошового зобов`язання, відповідно до договору позики, а саме: нежитлове приміщення, (надалі - заставне майно) загальною площею 520,1 кв.м, у складі: виробничий корпус - «Б», площею 275 кв. м., виробничий корпус - «В», площею 245,1 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) викликана щоденними авіаційними обстрілами з боку російської федерації як ракетами так і ударними БПЛА.

Окрім загрози знищення вбачається явне знецінення вищевказаної нерухомості, внаслідок віднесення міста Суми до зони можливих бойових дій та можливої окупації, а також, через подальше користування нею відповідачем, що здійснює підприємницьку діяльність з технічного обслуговування, ремонту, фарбування автомобілів, що призведе до неможливості або значно ускладнить стягнення боргу за рахунок реалізації заставного майна.

Вважаю за необхідне зазначити, що Сумським РУП ГУ НП в Сумській області з 2020 року здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002429 відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 197-1 КК України «Самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці», вчинене на місцем розташування нерухомого майна, яке виступає в якості забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором позики від 15.12.2017р. Вказаний факт унеможливлює реалізацію майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні до закінчення досудового розслідування та винесення вироку, що у випадку прийняття судом рішення у справі №591/8987/24, значно ускладнить або унеможливить його виконання тривалий час.

Вищенаведене підтверджує необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на ліквідне рухоме майно, а саме транспортний засіб, який належить відповідачу на праві власності і реалізація якого дозволить виконання рішення суду в розумні строки.

Посилаючись на вказане. просить вжити заходів забезпечення позову, а саме: накласти арешт на транспортний засіб Tesla Model S, 2018 року випуску, державний номер: НОМЕР_1 , чорного кольору, VIN: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекоутримувач має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку", за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати іпотекоутримувачу право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Як вбачається з наданої до позовної заяви копії договору (позики з одночасним забезпеченням його виконання заставою квартири) від 15 грудня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідач відповідно до Договору про надання позики, укладеного 15 грудня 2017 року, позичив у позивача гроші у сумі 1620000,00 грн., що є еквівалентом суми 60000,00 доларів США по курсу 27,00 грн. та з метою забезпечення виконання цього грошового зобов`язання відповідач передає позивачу у заставу нежитлове приміщення (виробничий комплекс) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 520,1 кв.м.

За п. 7 цього договору відповідно до Звіту, наданого 07 грудня 2017 року Експертно-оціночною фірмою «Апекс» вартість майна складає 2042000,00 грн.

Таким чином, виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Таким чином, подана позивачем заява про забезпечення позову про накладення арешту на транспортний засіб відповідача в межах його предмета по суті містить вимоги про застосування додаткових заходів, окрім забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, гарантій реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, що не є співмірним з заявленими позовними вимогами.

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову не встановлено обставин, які б свідчили про існування необхідності вжиття заявленого заходу забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на загрозу знищення нерухомого майна внаслідок віднесення міста Суми до зони можливих бойових дій та можливої окупації без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви в цій справі.

Заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання рішення суду або ефективному захисту її прав та інтересів за заявленими нею вимогами.

З огляду на вказане, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150,153, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.П.Сидоренко