Справа № 490/1632/25
н/п 2/490/2110/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі судових засідань Шведюк Д.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кеш ту гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кеш ту гоу» (далі ТОВ «ФК «Кеш ту гоу», позивач) до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитним договором право вимоги за яким відступлено ТОВ «ФК «Кеш ту гоу», внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитним договором №179508 від 24.02.2021 року в сумі 10 440,00 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 2000,00 грн.; заборгованість за відсотками 8440,00 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.03.2025 року відкрито провадження по справі. Справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження.

Представником позивача Пархомчук С.В. подано заяву про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, у якій він уточнив розмір за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи, такі послуги становлять 10 500,00 грн.

Відповідачем у справі ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позов та не погоджується з витратами, які понесені позивачем на правову допомогу.

Відповідач вказує, що заява позичальника не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також встановленого кінцевого терміну погашення кредиту, тому за зобов`язаннями, строк яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`являти вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За такого, відповідач зазначає, що позивачем пропущений строк для звернення з позовними вимогами та вказує, що не має зобов`язань перед позивачем.

Крім зазначеного, відповідач вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази про виконання ТОВ «Фінансова компанія «Кеш ТУ ГОУ» обов`язку про оплату згідно з договором факторингу ціни договору у передбачені строки, відсутні докази приймання-передачі Документації сторонами договору,

Як зазначає відповідач, жодних взаємовідносин із ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» не мав. Про заміну кредитора жодних повідомлень не отримував. Грошової суми у вказаному розмірі нікому не винен.

Що стосується витрат на правову допомогу позивачем відповідач у відзиві зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Представником позивача ОСОБА_2 надана відповідь на відзив, з якої слідує, що позивач вважає відзив на позовну заяву безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В обґрунтування своїх доводів позивач зазначив, що строк позовної давності не підлягає до позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, строк позовної давності щодо звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №179508 від 24.02.2021 р. було подовжено на строк дії карантину.

Щодо відступлення права вимоги до відповідача зазначив, що відповідно до п.1.ч.1.ст.512 ЦК України, Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Дослідивши матеріали справи, наддавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Займер» та уклав кредитний договір № 179508, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

На підставі укладеного договору відповідачу були надані кошти в сумі 2000,00 грн., дата надання кредиту 24.02.2021 р., строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних.

Згідно п.2.4. Договору кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки№ НОМЕР_1 .

Згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 10.01.2015 р. 24 лютого 2021 р. на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн.

28.10.2021 року між ТОВ «ФК «Займер» та ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» укладено Договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого, ТОВ «Займер» передав ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимог в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 . Дослідивши надані позивачем докази суд відхиляє доводи відповідача щодо відсуності належних доказів переходу права вимоги до позивача за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_3 . Наявні у справі докази є належними доказами переходу до позивач права вимоги.

Після передачі права вимоги за кредитним договором до позивача ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» і допустив виникнення заборгованості за договором позики № 179508 від 24.02.2021 року у розмірі 10 440,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 2000,00 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 8440,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Із наявних у матеріалах справи слідує, що ТОВ «Займер», (первісний кредитодавець) виконало умови договору укладеного з ОСОБА_1 та надав відповідачу кредитні кошти, відповідач отримав ці кошти, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором №179508 від 24.02.2021 року у розмірі 10 440,00 грн, з яких: простроченої заборгованості за сумою кредиту 2000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 8440,00 грн.

Суд відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки право вимоги за цим договором у позивача виникло 28 жовтня 2021 року, із цим позовом до суду відповідач звернувся 07 березня 2025 року. При цьому слід врахувати, що Прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України визначено, що строки позовної давності продовжувалися на час дії карантину та на час дії воєнного стану. З урахуванням зазначеного, строк позовної давності позивачем не пропущено.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики №179508 від 24.02.2021 року у розмірі 10 440,00 грн.

Щодо судових витрат, суд зазначає таке.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами що до обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: акт про отримання правової допомоги від 13.05.2025 р., платіжну інструкцію по оплаті за правничу допомогу №38341від13.05.2025 року, рахунок №13.05.2025-21 від 13.05.2025 року.

Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію

сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" протии України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс протии Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн.

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 10 500,00 грн є не обґрунтованим та завищеним.

Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, представник позивача не з`являвся до суду, наддав клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами справи.

Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу до 5 000,00 грн, оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись12,13,18,259,263-265, 280 ЦПК України, суд

У Х В АЛ И В :

Позов задовольнити частковою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кеш ту гоу» заборгованість за кредитним договором №179508 від 24 лютого 2021 року в сумі 10 440,00 грн, з яких: простроченої заборгованості за сумою кредиту 2000,00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 8440,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кеш ту гоу» судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кеш ту гоу», адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.М. Шолох