Справа№592/727/25
Провадження №2/592/966/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі :

головуючого судді - Зоріка М. В.,

за участю: секретаря судового засідання Білої В. В.,

сторін по справі, - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача : ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Управління «Служба у справах дітей»

СМР Качура Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, просив суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за його постійним місцем проживання.

На обґрунтування позовних вимог, зазначав наступне.

04.03.2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області між Позивачем та Відповідачем було укладено шлюб, актовий запис № 231. У шлюбі позивача із відповідачем народилася донька, - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.11.2024 року у справі № 592/17500/24 шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано.

Позивач вказує, що після розлучення сторін дитина постійно проживає з ним, позивач повністю опікуюється інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається її вихованням, забезпечує здоровий фізичний та психологічний розвиток дитини. Дитина відвідує навчальний заклад - 14- ту школу в м. Суми. Позивач щоденно несе витрати на проживання, харчування, проїзд дитини, а також на забезпечення її усіма предметами побуту, навчання та належного вікового та емоційного розвитку шляхом відвідування різноманітних позакласних секцій та кружків.

Позивач зазначає, що після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем, а саме з листопада 2024 року дитина хоче проживати разом із батьком. Відповідач дитиною майже не цікавиться, у вихованні та розподілі матеріальних витрат на дитину не приймає, хоча постійно забирає дитину в інше місце, де відповідач фактично проживає.

Позивач ОСОБА_1 вважав, що визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 , з ним буде повністю відповідати інтересам дитини, оскільки він має самостійний дохід, проявляє необхідну турботу про здоров`я та виховання дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із батьком, - ОСОБА_1 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала, вважала його необґрунтованим, вважала, вказувала, що також опікується дитиною, та забезпечує їй належні умови для життя та розвитку. На питання головуючогого повідомила, що станом на дату розгляду справи мешкає за межами м. Суми, у Білопільському районі, не працює, та не має постійного доходу, намагається знайти роботу.

Представник Управління «Служба у справах дітей» СМР в судовому засіданні Висновок про можливість визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із батьком від 31.03.2025 № 554/27.1-26 підтримала, вважала, доцільним в інтересах дитини визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із батьком, ОСОБА_1 .

В судовому засіданні було опитано малолітню ОСОБА_4 , яка на питання головуючого повідомила, що любить обох батьків, проте бажає залишитись мешкати із батьком.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про шлюб від 04.03.2005 року вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб 04.03.2005 року (а.с.4). Згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.11.2024 року вказаний шлюб було розірвано (а.с.8)

Під час перебування сторін у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_4 (а. с. 12). Станом на дату розгляду справи дитина мешкає із батьком ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу сторони мешкають окремо та станом на дату розгляду справи між ними не досягнуто згоди стосовно місця проживання дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Умовами ч.1 ст. ст. 14, 15 СК України передбачено, що здійснення сімейних прав та обов`язків є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Відповідно до статті 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Відповідно до ч.3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Судом встановлено, що батько та мати дитини проживають окремо.

Згідно письмового Висновку Управління «Служба у справах дітей» СМР про можливість визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із батьком ОСОБА_1 від 31.03.2025 № 554/27.1-26 Управління вважає, що доцільним в інтересах дитини визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із батьком ОСОБА_1 (а. с. 44).

З вищезазначеного висновку та матеріалів справи вбачається, що батько малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , де останній зареєстрований та мешкає.

Спеціалістом Управління було проведено обстеження умов проживання за вказаною адресою. З Висновку вбачається, що у даній квартирі створені належні умови для проживання житини, зроблено ремнот, в наяаності необхідні меблі, техніка, є окреме місце для навчання, відпочинку, сну. Діана навчається в 5му класі школи № 16, навчання відбувається онлайн, у дитини в наявності технікадля навчання, вона забезпечена всім необхідним. В наявності одяг, взуття, канцелярські товари (а.с. 44).

Із вказаного висновку та матеріалів справи вбачається, що батьком дитини створені належні побутові умови для всебічного розвитку та виховання дитини.

ОСОБА_1 на даний час перебуває на військовій службі, має стабільний дохід, який дозволяє утримувати дитину, та забезпечувати їй належний розвиток (а. с. 64-65)

Із довідки, наданої СНВК №16 ім. О. Братушки «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Дошкільний навчальний заклад» СМР, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ученицею 6-Б класу вказаної установи (а.с.67)

Натомість мати дитини, ОСОБА_2 мешкає поза межами м. Суми, станом на дату розгляду справи не працює, постійного доходу не має, про що повідомила суду у судовому засіданні.

Згідно ст. 161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи докази в їх сукупності, та надаючи їм юридичну оцінку, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд погоджується з висновком Управління «Служба у справах дітей» СМР про те, що визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із батьком ОСОБА_1 буде відповідати інтересам дитини, оскільки малолітня ОСОБА_5 фактично проживає з батьком, має емоційний зв`язок з ним. Крім того суд бере до уваги думку самої дитини, - ОСОБА_6 , яка у судовому засіданні повідомила, що бажає залишитися мешкати із батьком.

Суд вважає можливим і доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_1 , оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та ст. ст. 3, 14, 15, 141, 151, 153, 160-163 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, ст. 51 КУ, керуючись ст. ст. 7,8,10-12, 258-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилася у м. Суми, за місцем проживання її батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» СМР, місцезнаходження: м. Суми, вул. Харківська, 35, .

Повний текст рішення викладено 06.08.2025 року о 13.00 год.

Суддя М.В. Зорік