1Справа № 335/2361/24 2/335/90/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Чибінової Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 21.05.2020-010000073 від 21.05.2020 у розмірі 7 359 грн. 65 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 6 000,00 грн.; суми процентів за користування кредитом 1 359,65 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 26.03.2020 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір (оферти) № 26.03.2020-100001195, згідно з умовами якого позивач надав позичальникові кредит у розмірі 6 000,00 грн. строком на 14 днів. Проценти у розмірі 1 680,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), з графіком платежів до 08.04.2020 включно. ОСОБА_2 26.03.2020 отримала кредитні кошти, що підтверджується квитанцією про перерахунок коштів кредитором.

Крім того, між сторонами було укладено договори про продовження строку користування кредитними коштами, а саме: за кредитним договором № 26.04.2020-010000103 кредит у розмірі 6 000 грн. зараховано в рахунок вимоги кредитора про проведення суми кредиту у розмірі 6 00 грн. за кредитним договором № 10.04.2020-100000490 від 10.04.2020.

Також, за кредитним договором № 21.05.2020-010000073 кредит у розмірі 6 000 грн. зараховано в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 6 000 грн. за кредитним договором № 26.04.2020-010000103 від 26.04.2020 року.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Рибалко Н.І.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.03.2024 року позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 09.04.2024 року.

09.04.2024 року до суду надійшла заява від представника відповідача Немерюк О.А., відповідно до якої, відповідач заперечує щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, наполягає здійснювати розгляд даної цивільної справи в порядку загального позовного провадження. Крім того на обґрунтування своїх заперечень зазначив, що ОСОБА_1 тричі 10.04.2020, 26.04.2020, 21.05.2020 зверталась до позивача за реструктуризацією боргу від 26.03.2020 року, де їй було запропоновано лише один можливий варіант вирішення питання, а саме сплата нарахованих відсотків та укладання нового кредитного договору з новим строком погашення на суму 6 000 грн., які ТОВ «Споживчий центр» зараховує в оплату взятого попереднього кредиту. При цьому, представник просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку, з закінченням строку позовної давності.

Ухвалою суду від 09.04.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про витребування доказів відмовлено.

Ухвалою суду від 09.04.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Немерюка О.А. про розгляд даної цивільної справи у порядку загального позовного провадження відмовлено.

15.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «Споживчий центр» Чмир М.П. надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких, заперечує щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSCoV-2» від 11.03.2020 №. 211 установлено з 12 березня 2020 на всій території України карантин.Строк даного карантину неодноразово продовжувався. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №. 540-IX доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктом 12, яким під час карантину строки, визначено, що строки, передбачені ст. 257, 258 ЦКУ, продовжуються на строк дії такого карантину. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 було доповнено пунктом 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦКУ, продовжуються на строк його дії. Відтак, відміна карантину жодним чином не впливає на поновлення строку позовної давності за ЦКУ, адже він призупинений на період воєнного, надзвичайного стану.Підсумовуючи вищевикладене, позивач вважає, що звернувся з позовом до відповідача в межах процесуальних строків на таке звернення, строк позовної давності не минув, а отже у суду немає підстав до застосування відповідних строків позовної давності.

20.05.2025через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Немерюка О.А. надійшли пояснення, згідно з якими представник зазначив, що кредитний договір № 21.05.2020-010000073 від 21 травня 2020 року ОСОБА_4 підписала під впливом того, що не могла реструктуризувати іншим чином свою заборгованість перед ТОВ Споживчий центр за кредитним договором № 26.03.2020-100001195 від 26 березня 2020 року. Однак станом на 21 травня 2020 року ОСОБА_4 сплатила на користь ТОВ Споживчий центр 6 600,00 гривень. Крім того, 10 квітня 2020 року та 26 квітня 2020 року зверталася до ТОВ Споживчий центр за реструктуризацією заборгованості, де їй пропонувався лише один варіант сплата нарахованих відсотків та укладання нового кредитного договору з більш жорсткими умовами та з новим строком погашення на суму 6000,00 гривень, які ТОВ Споживчий центр одразу зарахує в оплату первісно взятого кредиту внаслідок чого і виникли безгрошові кредитний договір № 10.04.2020-100000490 від 10 квітня 2020 року та кредитний договір № 26.04.2020-010000103 від 26 квітня 2020 року.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит, наданої ТОВ «Споживчий центр», за даними карток субконто ОСОБА_4 за період з 26 березня 2020 року по 25 березня 2024 року на користь ТОВ Споживчий центр сплачено 9 540,35 гривень: 10 квітня 2020 року 1 680,00 гривень; 26 квітня 2020 року 1 920,00 гривень; 21 травня 2020 року 3 000,00 гривень; 12 грудня 2022 року 2 940,35 гривень.

Крім того, 13.03.2024 року, 06.04.2024 року та 13.05.2024 року відповідачкою на адресу ТОВ Споживчий центр були направлені прохання про повне прощення боргу з посиланням на суму фактично сплачених коштів; перебування на утриманні малолітньої дитини; знаходження чоловіка на службі у лавах Збройних сил України, не дивлячись на вже отриманні травми при проходженні служби; смерть батька та матері; пошкодження батьківського будинку внаслідок ракетного удару по місту Запоріжжя, однак до теперішнього часу жодне з прохань не розглянуте, а від так прощення боргу ОСОБА_4 від ТОВ Споживчий центр не отримане. Враховуючи викладене, просила суд визнати зловживанням правом поведінку ТОВ Споживчий центр по поданню позову про стягнення з ОСОБА_4 та відмовити у позові.

Ухвалою суду від 20.05.2025 провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 335/5431/24 (№ 2/335/2275/2024) за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про захист прав споживача шляхом визнання недійсним кредитного договору.

Згідно з відповіддю Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 26.05.2025, до матеріалів даної цивільної справи долучено Постанову Запорізького апеляційного суду від 18.12.2024, якою апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2024 року у справі № 335/5431/24 ( провадження 2/335/2275/2024) скасовано та ухвалено у цій справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним кредитного договору у цій справі відмолено.

Ухвалою суду від 30.06.2025 провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором поновлено та призначено у справі судове засідання.

Ухвалою суду від 29.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Немерюка О.А. про зупинення провадження у справі № 335/2361/24 за позовом ТОВ Споживчий центр до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 21.05.2020-910000073 від 21.05.2020 року до вирішення справи № 335/7100/25 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ Споживчий центр про захист прав споживача шляхом визнання недійсними: кредитного договору № 26.03.2020-100001195 від 26 березня 2020 року, кредитного договору № 10.04.2020-100000490 від 10 квітня 2020 року, кредитного договору № 26.04.2020-010000103 від 26 квітня 2020 року.

Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Немерюк О.А. у судове засідання надав заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи без участі відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

За змістом ч. ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти)у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Судом встановлено, що 26.03.2020 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір (оферти) № 26.03.2020-100001195, який відповідно до заявки та підтвердження укладання кредитного договору мав наступні умови: кредит у розмірі 6 000,00 грн. строком на 14 днів; проценти у розмірі 1 680,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), з графіком платежів до 08.04.2020 включно.

Згідно з п. 8.1. Пропозиції про укладання кредитного договору (оферта), цей договір набирає чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі кредитора від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитора на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитора. Цей договір діє протягом 28 днів Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 26.03.2020-100001195 (кредитної лінії), позичальником підтверджено, що ним однозначно та безумовно прийнято (акцептовано) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 26.03.2020-100001195 від 26.03.2020, з якими вона попередньо уважно ознайомилася. Для підписання та укладення договору позичальником введено код 5655R з смс-повідомлення, яке було відправлене на її номер телефону.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію № 207796034 на підтвердження факту надання та отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов кредитного договору, яка містить відомості про вчинення 26.03.2020 о 13 год. 34 хв. платежу на суму 6 000,00 грн. отримувачу, який вказаний як «номер карты» « НОМЕР_1 ».

Крім того, 26.04.2020 між позивачем та відповідачем укладений Кредитний договір (оферта) № 26.04.2020-010000103, який відповідно до заявки та підтвердження укладання кредитного договору мав наступні умови: кредит у розмірі 6 000,00 грн. строком на 14 днів; проценти у розмірі 1 680,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), з графіком платежів до 10.05.2020 включно.

За заявою позичальника про перекредитування/зарахування позичальник просить зарахувати вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 6000 грн. за кредитним договором №26.04.2020-010000103 від 26.04.2020 року в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту розмірі 6000 грн. за кредитним договором № 10.04.2020-100000490 від 10.04.2020 року. Кредитор погоджується на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора Зобов`язання кредитора з видачі кредиту за кредитним договором №26.04.2020-010000103 від 26.04.2020 року та зобов`язання позичальника з повернення суми кредиту за кредитним договором № 10.04.2020-100000490 від 10.04.2020 року вважаються виконаними в момент припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Дана заява є частиною кредитного договору №26.04.2020-010000103.

Докази укладення договору № 10.04.2020-100000490 від 10.04.2020 суду не надано.

Крім того, 21.05.2020 року між позивачем та відповідачем укладений Кредитний договір (оферта) № 21.05.2020-010000073, який відповідно до заявки та підтвердження укладання кредитного договору мав наступні умови: кредит у розмірі 6 000,00 грн. строком на 14 днів. Проценти у розмірі 1 680,00 грн., що становить 28% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка), з графіком платежів до 04.06.2020 включно.

За заявою позичальника про перекредитування/зарахування позичальник просить зарахувати вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 6000 грн. за кредитним договором № 21.05.2020-010000073 від 21.05.2020 року в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту розмірі 6000 грн. за кредитним договором № 26.04.2020-010000103 від 26.04.2020 року. Кредитор погоджується на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора Зобов`язання кредитора з видачі кредиту за кредитним договором № 21.05.2020-010000073 від 21.05.2020 року та зобов`язання позичальника з повернення суми кредиту за кредитним договором №26.04.2020-010000103 від 26.04.2020 року вважаються виконаними в момент припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Дана заява є частиною кредитного договору № 21.05.2020-010000073.

Таким чином, судом встановлено, що сторонами узгоджено істотні умови кредитних договорів, зокрема, розмір кредиту, строк кредитування, строк дії договору, процентна ставка та порядок нарахування відсотків

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «Споживчий центр» вказує, що позичальник не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 21.05.2020-010000073 від 21.05.2020 року, наданої ТОВ «Споживчий центр», встановлено, що заборгованість складає: 7 359,65 грн. основний борг, 6 000,00 грн. проценти за період з 08.07.2023 року по 18.08.2023 року, разом 15056,00 грн.

У своїх доводах представник відповідача послався на те, що відповідачем з 26.03.2020 року по теперішній час на користь ТОВ Споживчий центр було сплачено щонайменше 6 720,00 грн., однак у зв`язку з тим, що більша частина платежів на користь ТОВ Споживчий центр була здійснена відповідачем через касу ТОВ Споживчий центр, наразі із оплат може надати лише оплату на суму 3 000,00 грн., яка була проведена нею безготівково 21.05.2020 року, на підтвердження чого представник долучив копію виписки по картковому рахунку.

Разом з тим, відповідно до відповіді на адвокатський запит, наданої ТОВ Споживчий центр, за даними карток субконто ОСОБА_4 за кредитними договорами від 26.03.2020 року, 10.04.2020 року, 26.04.2020 оку, 21.05.2020 року, за період з 26.03.2020 року по 25.03.2024 року на користь ТОВ Споживчий центр сплачено 9 540,35 гривень: 10.04.2020 року 1 680,00 гривень; 26.04.2020 року 1 920,00 грн; 21.05.2020 року 3 000,00 грн.; 12.12.2022 року 2 940,35 грн.

З наведеного слідує, що відповідач щоб отримати кредит за новим договором сплатила відсотки та наявний штраф за попереднім договором. Відомостями, наданими позивачем (а. с. 189, 190, 191,192) підтверджується, що ОСОБА_4 сплатила кредитну заборгованість за договором м № 26.03.2020-100001195 в розмірі 7 680 грн. (тіло + відсотки), за кредитним договором № 10.04.2020-100000490 в розмірі 7 920,00 грн. (тіло кредиту+ відсотки); за кредитним договором № 26.04.2020-010000103 в розмірі 9 000,00 грн. (тіло кредиту+ відсотки).

За останнім з укладених кредитних договорів № 21.05.2020-010000073 від 21.05.2020 року відповідач тіло кредиту та відсотки за користування повернула частково у розмірі 2 940,35 грн., з заявою про зарахування/перекредитування до позивача не зверталася, прострочивши грошове зобов`язання.

Разом з тим, суд погоджується з аргументами представника відповідача, що природа відносин ОСОБА_4 та ТОВ Споживчий центр має першоджерелом кредитний договір № 26.03.2020-100001195 від 26.03.2020 року, за яким ОСОБА_4 повинна була сплатити, а ТОВ Споживчий центр розраховувало отримати 7 680,00 гривень.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази щодо перекредитування, а саме заяви позичальника, в якій вона просила зарахувати вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 6 000 грн. за кредитним договором № 10.04.2020-100000490 від 10.04.2020 року в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 6 000 грн. за кредитним договором № 26.03.2020-100001195 від 26.03.2020 року.

Крім того, надана позивачем довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 21.05.2020-010000073 від 21.05.2020 не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості саме за кредитним договором № 26.03.2020-100001195 від 26.03.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ТОВ «Споживчий центр».

Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, та на підставі ч. 4 ст. 267 ЦПК України, просила відмовити у задоволені позовних вимог.

Однак, судом встановлено, що позивачем строк загальної позовної давності не пропущено, зокрема в силу частини 12 Перехідних положень ЦК України, якою встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 було доповнено пунктом 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦКУ, продовжуються на строк його дії.

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом 01.03.2024 та заявив вимоги про стягнення заборгованості за період з 21.05.2020 по 18.06.2020 (а.с. 11).

Строк позовної давності у зв`язку із внесеними змінами до ЦК України у період з 21.05.2020 по 30.06.2023 не обчислювався, а тому, суд вважає, що позивачем не пропущено строк загальної позовної давності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. 4, 13, 76-81, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 247 ч. 2, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення: 29.07.2025 року.

Суддя Н.І. Рибалко