Номер провадження: 22-ц/813/4350/25
Головуючий у першій інстанції Ганошенко С. А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Споживче товариство «Будова Парк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу Споживчого товариства «Будова Парк» в особі свого представника Новак Лілії Анатоліївни,

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року, ухвалене Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Ганошенка С.А. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Будова Парк» про захист прав споживачів, розірвання договору асоційованого членства у споживчому товаристві та повернення паю,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що позивачка та Споживче товариство «БУДОВА ПАРК» уклали Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 1/121 від 18.05.2021 року.

Відповідач Споживче товариство «БУДОВА ПАРК» не виконало свого обов`язку у встановлений строк - 4 квартал 2023 року - передати пайовикові після здачі будинку в експлуатацію однокімнатну квартиру загальною площею 43,5 кв.м під будівельним номером АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 вважає, що це є порушенням умов договору та чинного законодавства України, оскільки нею було виконано прийняті на себе за договором зобов`язання стосовно передачі грошових коштів, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів, проте передача позивачу квартири в порядку та строки, передбачені договором від 18.05.2021 не відбулася.

Крім того, рішенням Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року по справі № 916/3126/22 визнано незаконним і скасовано рішення Одеської міської ради від 26.04.2017 року № 2109-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5179 га, за адресою: Одеса, Михайлівська площа, 16, кадастровий номер: :18:010:0007 та надання її в оренду ТОВ «Михайлівський маєток».

З урахуванням викладено, позивачка із посиланням як на правове обґрунтування своїх вимог на положення ст. 525, 526, 530, 610, 614-615, 625, 626, 627, 629, 1212 ЦК України просила розірвати договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 1/121 від 18.05.2021 укладений між ОСОБА_1 і Споживчим товариством «БУДОВА ПАРК» та стягнути зі Споживчого товариства «БУДОВА ПАРК» на користь ОСОБА_1 понесені витрати в розмірі сплаченої частки пайового внеску в еквіваленті 23756 доларів США, що еквівалентно в момент звернення до суду 979355,35 грн, завдану моральну шкоду у розмірі 100000 грн, судові витрати: судовий збір у сумі 12821,72 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 97935,54 грн.

21.11.2024 від голови Споживчого товариства «БУДОВА ПАРК» - Тимчук О.О. надійшов Відзив на позовну заяву, за яким відповідач визнав позов частково, а саме в частині розірвання Договору асоційованого членства у споживчому товаристві № 1/121 від 18.05.2021 року та стягнення зі Споживчого товариства «БУДОВА ПАРК» сплачених грошових коштів у розмірі 654163,00 грн, зменшивши суму витрат позивача на професійну правничу допомогу до суми 4000 грн, в решті позовних вимог просив відмовити. Враховуючи те, що ОСОБА_1 додає до позовної заяви докази сплати Споживчому товариству «БУДОВА ПАРК» грошових коштів у розмірі 654163,00 грн, а також факт сплати саме такої суми не заперечується Товариством, при розірванні Договору поверненню позивачу підлягають грошові кошти у розмірі 654613,00 грн.

У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що сплатила Товариству грошові кошти в еквіваленті 23756 доларів США, що становить 979355,35 грн, проте не надає жодного доказу для підтвердження сплати саме такої суми.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем не надано належних та допустимих доказів сплати коштів в еквіваленті 23756,00 доларів США, що становить 979355,35 грн.

Товариство отримало від позивача 654163,00 грн, внесеної ним частки за Договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 1/121 від 18.05.2021 року.

Вказаним Договором асоційованого членства встановлено обов`язок Товариства у випадку розірвання Договору - повернути пайовику всю суму частки, яка фактично була ним внесена в гривні на момент розірвання цього Договору (п. 2.6., 5.2. Договору). Встановлено право пайовика вимагати від Товариства повернення фактично внесеної ним частки на момент розірвання Договору (п. 3.5. Договору).

Відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем Договору (а саме - пункти 2.6., 3.1.5., 5.2) у відповідача у випадку розірвання цього Договору наявний обов`язок з повернення позивачу 654163,00 грн - суми фактично сплачених позивачем грошових коштів в гривні. У відповідача відсутній обов`язок з повернення позивачу суми грошових коштів в еквіваленті до долару США, як цього вимагає позивач.

Відсутні жодні правові підстави (законодавчі та договірні) для повернення відповідачем у випадку розірвання Договору будь-якої іншої суми коштів ніж 654163,00 грн - сума фактично сплачених позивачем грошових коштів в гривні.

Вимога про стягнення з Товариства грошових коштів в еквіваленті долара США не відповідає умовам Договору.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Будова Парк» про захист прав споживачів, розірвання договору асоційованого членства у споживчому товаристві та повернення паю задоволено частково.

Розірвано Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 1/121 від 18.05.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та Споживчим Товариством «БУДОВА ПАРК».

Стягнуто зі Споживчого Товариства «БУДОВА ПАРК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді сплаченої частки пайового внеску в розмірі, еквівалентному 23756,00 (двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят шість) доларів США, що дорівнює за курсом НБУ в національній валюті 980726 (дев`ятсот вісімдесят тисяч сімсот двадцять шість) грн 30 коп. в межах заявлених позовних вимог.

Стягнуто зі Споживчого Товариства «БУДОВА ПАРК» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 8915 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн 25 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 12000,00 (дванадцять тисяч) грн.

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області (, адреса: 65001, м. Одеса, вул. Садова, 1-А) повернути ОСОБА_1 , 50 % сплаченого судового збору, а саме 3876,47 гривень, який було сплачено згідно квитанції про сплату № 9357-5595-1832-4066 від 15 жовтня 2024 року сумою 9763,72 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Споживче товариство «Будова Парк» в особі свого представника Новак Л.А. вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року скасувати: в частині стягнення зі Споживчого товариства «Будова Парк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у вигляді сплаченої частки пайового внеску в розмірі, еквівалентному 23756 доларів США, що дорівнює за курсом НБУ в національній валюті 980726,30 грн, та постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути зі Споживчого товариства «Будова Парк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені за договором асоційованого членства у споживчому товаристві № 1/121 від 18.05.2021, в сумі 654163 грн; в частині стягнення зі Споживчого товариства «Будова Парк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 12000 грн та постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у стягненні витрат на правничу допомогу в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції повністю суперечить чинному законодавству та умовам Договору. Пунктом 2.6. Договору однозначно встановлено, що у випадках, коли за цим Договором передбачається повернення Частки (частини Частки) Пайовикові сума коштів, що повертають визначається розміром фактично сплачених грошових коштів в гривні на момент повернення за вирахуванням санкцій за невиконання Пайовиком своїх зобов`язань, при цьому сума Частки, яка підлягає поверненню не індексується і на неї не нараховуються відсотки. Також в п. 3.1.5. Договору встановлено право Пайовика вимагати від Товариства розірвання даного Договору в разі невиконання Товариством своїх зобов`язань згідно з п. 4.2.1. цього Договору і повернення фактично внесеної Частки на момент розірвання даного Договору протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання цього Договору. Оскільки відповідно до п. 2.2 Договору внесення Частки Пайовиком здійснюється в національній валюті України, то сума фактично внесених коштів до повернення теж визначається в гривні.

Правильність доводів скаржника про те, що необхідно розрізняти обов`язки, встановлені Договором, та виходячи з цього розрізняти валюту відповідного зобов`язання в залежності від обов`язку сторони, підтверджується постановою Великої Палати у справі № 500/5194/16. Так, в п. 44 постанови Велика Палата ідентифікує зобов`язання з повернення коштів отриманих за договором як окреме інше зобов`язання, яке виникає у зв`язку з розірванням договору - та саме в межах якого визначається сума коштів, яка підлягає поверненню, а також порядок і строки їх повернення.

За умовами Договору відсутнє зобов`язання Товариства з повернення Пайовику (Позивачу) суми внесеної ним частки, виходячи з еквіваленту в іноземній валюті. Навпаки, умовами Договору чітко встановлено, що сума коштів, що повертається Пайовику визначається розміром фактично сплачених ним грошових коштів в гривні.

Помилковими є посилання заявниці на застосування до виниклих правовідносин сторін вимог Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки спір є наслідком асоційованого членства позивачки в кооперативі та пов`язаним із цим виконанням умов договору сторонами.

Щодо судових витрат, стягнутих оскаржуваним рішення, то на момент ухвалення оскаржуваного рішення в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 11.06.2024, який є документом, що підтверджує надання такої допомоги згідно умов Договору.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Єфименка Н.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

В судовому засіданні позивачка та її представник Єфименко Н.В. підтримали доводи апеляційної скарги. Представник відповідача Тимчук О.О. апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині стягнення зі Споживчого Товариства «БУДОВА ПАРК» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у вигляді сплаченої частки пайового внеску в розмірі, еквівалентному 23756,00 доларів США, що дорівнює за курсом НБУ в національній валюті 980726, 30 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 12000 грн.

Рішення суду в частині розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 1/121 від 18.05.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та Споживчим Товариством «БУДОВА ПАРК», та стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20000 грн не оскаржується.

Судом встановлено, що Споживче товариство «БУДОВА ПАРК» мало намір забезпечити фінансування будівництва житлового комплексу «М. Парк» забудовником Колективне Підприємство «Будова» на земельній ділянці, належній на праві оренди ТОВ «Михайлівський маєток» в м. Одесі за адресою: площа Михайлівська, 16. Проект складався з двох 16-ти поверхових будинків (а.с. 22-24).

Рішенням Одеської міської ради № 2109-VІІ від 26.04.2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий № :18:010:0007), площею 0,5179 га (категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової і громадської забудови) за адресою: АДРЕСА_1 , присвоєно вказаній земельній ділянці адресу, а також надано ТОВ «Михайлівський маєток» вказану земельну ділянку в оренду строком на 5 років для проектування, будівництва та обслуговування комплексу багатоквартирних житлових будинків із підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями.

18.05.2021 року між Споживчим товариством «БУДОВА ПАРК» та ОСОБА_1 було укладено Договір асоційованого членства у споживчому товаристві № 1/121 (а.с. 9-21).

Згідно розділу 1 цього Договору відповідно до Статуту Товариства та цього Договору Товариство приймає Пайовика в асоційовані члени Товариства. Пайовик при підписанні даного Договору ознайомився з положеннями Статуту та згоден їх реалізовувати.

Відповідно до пункту 1.2. Договору пайовик зобов`язався прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки з метою забезпечення товариством Фінансування будівництва будинку за рахунок внесеного пайовиком паю, а товариство зобов`язується забезпечити Фінансування будівництва будинку і після здачі будинку в експлуатацію передати пайовикові об`єкт (приміщення з певною площею та характеристиками) за умови виконання пайовиком зобов`язань за цим договором.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору пайовикові після здачі будинку в експлуатацію передається товариством однокімнатна квартира загальною площею 43,5 кв. м. під будівельним номером АДРЕСА_2 (а.с. 18).

Відповідно до пункту 2.1. Договору, пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується внести частку в розмірі, еквівалентному 36540,00 доларів США, що на момент укладення Договору становить 1007773,00 грн (за курсом 27,58 грн за 1 долар США).

Внесення частки пайовиком здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок товариства та/або внесення готівкових коштів в касу товариства в національній валюті України згідно Додатку № 2 до цього договору.

Згідно пункту 7.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до пункту 3.1.5. пайовик має право вимагати від товариства розірвання даного Договору в разі невиконання товариством своїх зобов`язань згідно п. 4.2.1. цього Договору і повернення фактично внесеної частки на момент розірваного Договору, протягом 20-ти банківських днів з моменту розірвання цього Договору.

Згідно пункту 4.2. товариство зобов`язано: забезпечити будівництво будинку в строк - 4 квартал 2023 року (п. 4.2.1.), сумлінно виконувати Договір щодо пайовика (п. 4.2.6.)

У в разі дострокового розірвання Договору з причин, пов`язаних з невиконанням товариством своїх зобов`язань за цим Договором (а саме - п. 4.2.1.) повернути пайовикові фактично внесену ним частку на момент розірвання цього договору у порядку, визначеному цим Договором та п. 3.1.5 (абз. 2 п.4.2.7.)

Відповідно до пункту 5.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором, а у випадках, не передбачених договором, відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 3.2.7. Договору передбачено, що в ході будівництва будинку у зв`язку з технологічною необхідністю та іншими обставинами, що обумовлюють затримку будівництва будинку, товариство має право переносити строк закінчення будівництва будинку, але не більше ніж на 6 (шість) місяців.

Згідно пункту 5.2.Договору у разі прострочення у виконанні зобов`язання по п. 4.2.1.цього Договору з боку товариства більш ніж на180 днів,з урахуванням п. 3.2.7.Договору,товариство на письмову вимогу пайовика виплачує пайовикові штраф в розмірі 0,01% від розміру невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, починаючи з 181 дня прострочення виконання. У випадку розірвання Договору за ініціативою пайовика, якщо товариство прострочило виконання п. 4.2.1. цього Договору, товариство зобов`язано повернути пайовику всю суму частки, яка фактично була ним внесена на момент розірвання цього договору на протязі 20-ти банківських днів з моменту розірвання Договору на рахунок пайовика, вказаний в даному Договорі або іншим узгодженим сторонами способом або на депозитний рахунок нотаріуса.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору, сторони визначили наступний порядок та строки внесення частки: внесення грошової суми в еквіваленті 118270,00 доларів США (503887,00 грн) не пізніше 18.05.2021 року і далі щоквартально 18 числа рівним частками в еквіваленті 1828,00 доларів США (50417,00 грн) по 01.12.2023 року та кінцеву частку в еквіваленті 1818,00 доларів США (50133,00 грн) не пізніше 01.12.2023 року (а.с. 19).

На виконання своїх зобов`язань за Договором ОСОБА_1 сплатила на користь Споживчого Товариства «БУДОВА ПАРК»:

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1199 від 18.05.2021 р. - 49990,00 грн (курс 27,555 грн за 1 дол.) 1814,19 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1201 від 19.05.2021 р. - 49990,00 грн (курс 27,437 грн за 1 дол.) 1821,99 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1218 від 20.05.2021 р. - 49990,00 грн (курс 27,417 грн за 1 дол.) 1823,32 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1222 від 21.05.2021 р. - 49990,00 грн (курс 27,467 грн за 1 дол.) 1820,00 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1235 від 24.05.2021 р. - 49990,00 грн (курс 27,457 грн за 1 дол.) 1820,67 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1237 від 25.05.2021 р. - 49990,00 грн (курс 27,428 грн за 1 дол.) 1822,59 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1250 від 26.05.2021 р. - 49990,00 грн (курс 27,455 грн за 1 дол.) 1820,80 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1256 від 27.05.2021 р. - 49990,00 грн (курс 27,546 грн за 1 дол.) 1814,78 дол. США.

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1268 від 28.05.2021 р.- 49990,00 грн (курс 27,526 грн за 1 дол.) 1816,10 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1272 від 31.05.2021 р.- 49990,00 грн (курс 27,5 грн за 1 дол.) 1817,82 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1281 від 01.06.2021 р.- 3987,00 грн (курс 27,467 грн за 1 дол.) 145,16 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1657 від 03.08.2021 р. - 49492,00 грн (курс 26,844 грн за 1 дол.) - 1843,69 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 2056 від 15.11.2021 р. - 48076,00 грн (курс 26,111 грн за 1 дол.) - 1841,22 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 122 від 14.02.2022 р.- 27708,00 грн (курс 28,035 грн за 1 дол.) - 988,34 дол. США;

- квитанція до прибуткового касового ордера № 123 від 15.02.2022 р.- 25000,00 грн (курс 28,536 грн за 1 дол.) - 876,09 дол. США.

Розрахунок курсу гривні до долару США зроблено на основі офіційних даних сайту Міністерства фінансів України, який сторони обрали для визначення офіційного курсу при проведенні розрахунків за договором - https://index.minfin.com.ua/ua/exchange/nbu/curr/usd/ (а.с. 19).

Таким чином, з 18.05.2021 року по 15.02.2022 року ОСОБА_1 сплатила на користь Споживчого Товариства «БУДОВА ПАРК» 654163,00 грн, що в еквіваленті станом на день проведення розрахунків, дорівнює 23886,76 доларів США.

При цьому Споживче товариство «БУДОВА ПАРК», отримавши від ОСОБА_1 грошові кошти за період з 18.05.2021 року по 15.02.2022 року в загальному розмірі 654173,00 грн, свої зобов`язання забезпечити фінансування будівництва будинку взагалі не виконало, оскільки будівництво будинку не було розпочато навіть станом на жовтень 2024 року, тобто понад 3 роки після підписання Договору.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 припинила виконання свого обов`язку щодо сплати квартальних платежів з 16.02.2022 року.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року по справі № 916/3126/22 визнано незаконним і скасовано рішення Одеської міської ради від 26.04.2017 року, № 2109-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5179 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :18:010:0007 та надання її в оренду ТОВ «Михайлівський маєток». Дана обставина визнається та не оспорюється сторонами.

Листом від 29.04.2022 року № 04-22/1 ТОВ «Михайлівський маєток» звернулось до Одеської міської ради стосовно поновлення договору оренди землі. Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради в листі від 27.10.2022 року № 01-19/1329 зроблено висновок про неможливість поновлення ТОВ «Михайлівський маєток» оренди земельної ділянки площею 0,5179 га кадастровий №:18:010:0007) з видом цільового призначення - для проектування, будівництва та обслуговування комплексу багатоповерхових житлових будинків із підземним паркінгом та вбудованими приміщеннями.

За відповіддю від 01.08.2024 р. № 01-19/988 Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, на підставі рішення Одеської міської ради від 26.04.2017 № 2109-VII між Одеською міською радою та ТОВ «Михайлівський маєток» було укладено договір оренди землі від 05.07.2017, право оренди зареєстровано за № 21315418 на земельну ділянку (кадастровий номер :18:010:0007) площею 0,5179 га, за адресою: АДРЕСА_1 , для проектування, будівництва та обслуговування комплексу багатоповерхових житлових будинків із підземним паркінгом і вбудованими приміщеннями, терміном на 5 років. Термін дії договору скінчився.

Департаментом архітектури та містобудування від 05.07.2023 року надано відповідь № 01-15/175п, якою повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 на земельну ділянку (кадастровий номер :18:010:0007) площею 0,5179 га містобудівні умови та обмеження на будівництво багатоквартирного житлового будинку з паркінгом департаментом архітектури та містобудування не надавалися.На зазначену земельну ділянку було надано містобудівні умови та обмеження № 01-06/224 від 27.12.2017 року ТОВ «Михайлівський маєток» на будівництво 9-ти поверхової офісної будівлі (а.с. 33).

Частково задовольняючи позов та розриваючи договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 1/121/ від 18.05.2021,суд першої інстанції виходив з того, що Споживче товариство «Будова-Фінанс» не виконало свій обов`язок у встановлений строк, який остаточно сплинув 01.06.2024, щодо передачі пайовикові після здачі будинку в експлуатацію трикімнатну квартиру загальною площею 43,5 кв.м під будівельним номером АДРЕСА_2 , оскільки будівництво взагалі не відбувалось з грудня 2020 року по червень 2024 року, що є істотним порушенням умов договору. ОСОБА_1 втратила можливість отримати у власність після здачі будинку в експлуатацію трикімнатну квартиру загальною площею 43,5 кв.м під будівельним номером АДРЕСА_2 , оскільки таке будівництво неможливе за законом, тобто потерпіла сторона не може використати результати договору. Представником відповідача визнано позовні вимоги в частині розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 1/121 від 18.05.2021.

Стягуючи з відповідача кошти в еквіваленті іноземній валюті, суд першої інстанції зазначив, що формулюючи висновок щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України у спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду (справа № 500/5194/16) констатувала, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Тому стягнення з Товариства на користь позивача грошових коштів у національній валюті, сума яких є еквівалентною 23756 доларів США, має бути здійснена на момент платежу, а не на станом на 22.10.2024, тобто фактично на момент складення позовної заяви. При цьому, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, а тому стягненню підлягає сума, визначена позивачем при подачі позову.

Зменшуючи розмір заявлених витрат на правничу допомогу до 12000 грн, суд вважав, що справа є нескладною, не потребує значної підготовки, представник позивача приймала участь у режимі конференції.

Переглядаючи вказане рішення суду в оскаржуваній частині за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово висновувала, що у цивільному законодавстві відсутня заборона на укладення правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги.

Такий підхід до розуміння правової природи іноземної валюти як валюти зобов`язання є усталеним і послідовним у практиці Великої Палати Верховного Суду (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16, від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17, від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16-ц).

У пункті 2.1 Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 1/121 від 18.05.2021 року, Пайовик в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язується внести Частку в розмірі еквівалентному 36540,00 (тридцять шість тисяч п`ятсот сорок) доларів США, що на момент укладення Договору становить 1007773,00 (один мільйон сім тисяч сімсот сімдесят три) гривень, виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США, встановленого на інтернет сторінці за адресою http://minfm.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом, що на дату укладення Договору становить 27,5800 гривень за 1 долар США.

Зазначений в даному пункті розмір Частки, закріплений в гривні, в частині не оплаченої Пайовиком може бути проіндексований (збільшений) Товариством в односторонньому порядку, під час дії цього Договору, у разі збільшення вартості долара США по відношенню до гривні, виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США, встановленого на інтернет сторінці за адресою http://minfm.com.ua/currency/auction/usd/buy/kiev/ на дату проведення платежу, що на дату укладення Договору становить 27,5800 гривень за 1 долар США. Індексація проводиться щодо сум внесених після укладення цього Договору, в разі збільшення вартості долара США шляхом множення на курсову різницю,у порядку, передбаченому Додатком № 2.

Розмір Частки, закріплений в еквіваленті долара США, індексуванню не підлягає.

Пайовик вносить Частку (або її частину, згідно з графіком) виключно в національній валюті України гривні - виходячи з розміру Частки (або її частини), закріпленого в еквіваленті долара США, виходячи з комерційного курсу «Середній продаж» долара США, встановленого на інтернет сторінці за адресою http://minfin.com.ua/currency/auction/uscl/buy/kiev/ на дату проведення платежу, станом на 09:00 годину за київським часом.

За п. 2.2. цього Договору внесення Частки Пайовиком здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства та/або внесення готівкових коштів в касу Товариства в національній валюті України у порядку, визначеному в Додатку № 2 до цього Договору.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору, сторони визначили наступний порядок та строки внесення частки: внесення грошової суми в еквіваленті 18270,00 доларів США (503887,00 грн) не пізніше 18.05.2021 року і далі щоквартально 18 числа рівним частками в еквіваленті 1828,00 доларів США (50417,00 грн) по 01.12.2023 року та кінцеву частку в еквіваленті 1818,00 доларів США (50133,00 грн) не пізніше 01.12.2023 року.

На виконання своїх зобов`язань за договором ОСОБА_1 з 18.05.2021 року по 15.02.2022 року сплатила на користь Споживчого Товариства «БУДОВА ПАРК» 654163,00 грн, що в еквіваленті дорівнює 23886,76 доларів США.

Тобто, розмір фактично сплаченого авансу та пайових внесків у рахунок договору, встановлено судом у розмірі 23886,76 доларів США, грошові кошти сплачувались позивачем у гривні, однак розмір платежів у п. 2.1 договору № 1/121 від 18.05.2021 та додатку № 2 до договору, розраховувався в еквіваленті за офіційним курсом долара США на день проведення платежу.

Згідно п. 2.6. Договору у випадках, коли за цим Договором передбачається повернення Частки (частини Частки) Пайовикові, сума коштів, що повертаються визначається розміром фактично сплачених грошових коштів в гривні на момент повернення за вирахуванням санкцій за невиконання Пайовиком своїх зобов`язань, при цьому сума Частки, яка підлягає поверненню не індексується і на неї не нараховуються відсотки.

В апеляційній скарзі СТ «Будова Парк» наполягає на тому, що сума частки до повернення пайовику визначається розміром фактично сплачених грошових коштів в гривні, отже і валютою зобов`язання в такій ситуації є гривня у сумі 654163 грн.

Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Підставою для тлумачення судом правочину є наявність спору між сторонами щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів у тексті всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір. У той же час тлумачення не може створювати нові умови договору, а виключно роз`яснює існуючі умови угоди. Тобто суд може постановити рішення про тлумачення змісту договору без зміни його умов. Оскільки метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складають права та обов`язки сторін, то тлумачення потрібно розуміти як спосіб виконання сторонами умов правочину.

З огляду на викладене тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення (з`ясування) його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення незрозумілостей та суперечностей у трактуванні його положень.

Ураховуючи вищенаведене, суд першої інстанції з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 500/5194/16, дійшов правомірного висновку про те, що у цій справі сторони погодили, що одиницею виміру суми коштів за цим зобов`язанням є долар США (валюта зобов`язання), валютою платежу сторони у договорі визначили національну валюту - гривню, тому належним виконанням зобов`язання, яке виникло між сторонами, є повернення Товариством позивачу грошових коштів у національній валюті, сума яких є еквівалентною 23756 доларів США на момент платежу.

Таким чином, районний суд правильно виснував, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, а тому стягненню підлягає сума, визначена позивачем при подачі позову.

Тобто, визначивши валюту виконання зобов`язання гривню і погодивши розмір внеску в національній валюті України з вказівкою на її еквівалент в іноземній валюті долар США, вимога позивача (пайовика) в порядку розірвання договору повернути йому фактично внесені кошти на момент розірвання договору, його вимога про застосування при цьому еквіваленту розміру внеску в національній валюті України за її курсом до долару США, що узгоджується зі ст. 533 ЦК України.

Сума коштів у гривнях з визначенням за умовами договору її еквіваленту в доларах США і є тієї сумою, яка фактично внесена пайовиком, тому підлягає поверненню у гривні з урахуванням курсу долара США.

Слід також звернути увагу, що в абзаці 2 пункту 2.1. Договору передбачена можливість збільшення Товариством в односторонньому порядку розміру внеску, що підлягає перерахуванню Пайовиком у гривнях, у разі збільшення курсу вартості долара США по відношенню до гривні.

Враховуючи наведене вимога позивача цілком узгоджується з ст. 533 ЦК України і не суперечить змісту Договору.

Щодо посилань скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року по справі № 500/5194/16, а саме, п. 44, в якому Великої Палати ідентифікує зобов`язання з повернення коштів, отриманих за договором як окреме інше зобов`язання, яке виникає у зв`язку з розірванням договору - та саме в межах якого визначається сума коштів, яка підлягає поверненню, а також порядок і строки їх повернення.

Апеляційний суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Таким чином, аналіз висновків, зроблених у судовому рішенні суду першої інстанції у цій справі, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним Верховним Судом у справі, на яку посилається скаржник в апеляційній скарзі, оскільки зазначені висновки зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

В позовній заяві позивачка просила стягнути з Споживчого товариства «Будова Парк» витрати на правничу допомогу у розмірі 97935,54 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив зменшити витрати до 4000 грн.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої-третьої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В пункті 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Згідно з правовими висновками, викладеними в додаткових постановах Верховного Суду від 16 червня 2022 року у справі № 873/244/21, від 19 липня 2022 року у справі № 910/6807/21, від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у даній справі позивачка просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 97935,54 грн, надавши ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Єфименко Н.В. та договір про надання правничої допомоги №01-06-23 від 09.06.2023.

В договорі про надання правничої допомоги № 01-06-23 від 09.06.2023, укладеному адвокатом та позивачкою, в п. 3.2. сторони визначили, що за надання правничої допомоги клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у сумі, яка становить 10 (десять) відсотків від стягнутої суми (за рішенням суду, або шляхом укладення мирової угоди на стадії переговорів/досудового врегулювання спору або затвердженої рішенням суду). Згідно п. 3.3. клієнт зобов`язується сплатити адвокату визначений між сторонами гонорар протягом п`яти днів після отримання відшкодованих/стягнутих коштів на свій рахунок.

У п. 4.1 сторони встановили, що факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг. В п. 4.2 Договору встановлено, що адвокат зобов`язаний після фактичного надання послуг підготувати і надати клієнту два примірники акта, та встановлено процедуру його підписання.

Натомість, в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі наданих послуг, який передбачений як обов`язків на підтвердження факту надання передбачених цим Договором послуг (п. 4.1.).

За наведеного слід вважати відсутньою інформацію, зокрема про перелік наданих послуг, а зазначена позивачкою сума не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Тому висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу у розмірі 12000 грн є помилковим та не ґрунтується на умовах укладеного між сторонами Договору умовах та матеріалах справи, а доводи апеляційної скарги в наведеній частині є слушними.

Колегія суддів вважає, що у стягненні зі Споживчого товариства «Будова Парк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 12000 грн слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позивачем належними та допустимими доказами понесених витрат на правничу допомогу.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вказане неправильне застосування судом норм матеріального права є підставою для скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року в оскаржуваній частині щодо стягнення зі Споживчого товариства «Будова Парк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу та ухвалення в цій частині нового судового рішення, яким у стягненні зі Споживчого товариства «Будова Парк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 12000 грн слід відмовити. В іншій оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Споживчого товариства «Будова Парк» в особі свого представника Новак Лілії Анатоліївни задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року в оскаржуваній частині щодо стягнення зі Споживчого товариства «Будова Парк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У стягненні зі Споживчого товариства «Будова Парк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 12000 грн відмовити.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 08 серпня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький