Справа №571/1892/25
Провадження № 2/571/383/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року с-ще Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі судді Верзун О.П. за участю: секретаря судового засідання Шупрудько І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 18622,38 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 31.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №4516863 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 10000 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.5 % від суми кредиту за кожен день користування .

31.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» було укладено договір факторингу №31-1/03/2025, згідно якого право вимоги за договором №4516863 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31.03.2024 року перейшло до ТОВ «Українські Фінансові Операції».

Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, в результаті чого розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача, становить 18622,38 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2499,96 грн., заборгованість за нарахованими процентами 16122,42 грн.

Матеріали справи містять клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 16 липня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати без виклику сторін. Клопотання задоволено.

Будь-яких заяв від учасників не надходило, відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Судом встановлено, що 31.03.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №4516863 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого Товариство надає споживачу кошти у кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Договору).

Пунктами 1.2., 1.3. Договору визначено суму кредиту 10000 грн., строк кредитування 360 днів.

У пункті 2.1. Договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .

Згідно графіку платежів за договором про надання споживчого кредиту №4516863 від 31.03.2024 року загальна вартість кредиту становить 100749,88 грн.

Згідно довідки №1-0904 від 09.04.2025, виданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» 31.03.2024 року на рахунок ОСОБА_1 переведено грошові кошти у сумі 10000 грн.

28.07.2025 надійшла відповідь №46/12-11/95517/2025/БТ про надання запитуваної судом інформації. Згідно наданих доказів АТ «Ощадбанк», вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку № НОМЕР_3 в установі АТ «Ощадбанк» та 02.04.2024 зараховано кошти в сумі 10000,00 грн.

Відповідно до договору факторингу №31-1/03/2025 від 31 березня 2025 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) та ТОВ «Українські Фінансові Операції» (Фактор), Клієнт відступає Фактору права вимоги, а Фактор набуває права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки, встановлені цим Договором.

Згідно реєстру боржників від 31.03.2025 року до ТОВ «Українські Фінансові Операції» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4516863 від 31.03.2024.

Виконання вищевказаного договору підтверджується платіжною інструкцією №6 від 31.03.2025 року.

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №31-1/03/2025 від 31.03.2025 ТОВ «Українські Фінансові Операції»» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №4516863 від 31.03.2024 року на загальну суму 52779303,78 грн.

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Матеріалами справи підтверджено отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 10000 грн., що не спростовано відповідачем, а тому дана сума обґрунтовано підлягає стягненню з відповідача.

Також з позивача слід стягнути нараховані позивачем відсотки у сумі 16122,42 грн., оскільки вказана сума відсотків нарахована відповідно до узгоджених сторонами розмірів зниженої та стандартної процентної ставки в межах строку кредитування, а тому є обґрунтованою.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит процентів, комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Зі змісту укладеного кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту.

Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем доведено факт укладення сторонами по справі договору про споживчий кредит в електронній формі, в той час, як відповідачем не надано жодних доказів на спростування вимог позивача.

Таким чином, суд вважає вимоги ТОВ «Українські Фінансові Операції» є обґрунтованими.

Отже, з огляду на досліджені докази, врахувавши позицію сторін, суд вважає, що позов ТОВ «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 , підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, позивач ставить питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат в сумі 2 422,40 грн судового збору та 10000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд звертає увагу, що до матеріалів справи надано докази, які підтверджують сплату позивачем судового збору в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1424 від 09.06.2025 та надання позивачу правової допомоги адвокатом Дідух Є.О.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №01/08/2024-А від 01.08.2024, детальний опис робіт.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4000,00 грн.

На підставі наведеного, ст.ст.11, 553, 554, 627, 628, 1054, 526 ЦК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,-

вириішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» заборгованість за кредитним договором №4516863 від 31.03.2024 року у сумі 18622 (вісімнадцять тисяч шістсот двадцять дві тисячі) гривень 38 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» судовий збір за подання позову в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» 03045 м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27/2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: