Номер провадження 2/754/3087/25
Справа №754/2120/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11 серпня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І. І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 29 377,97 грн,

Стислий виклад позицій сторін

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" (надалі - Позивач, Компанія) подало до Суду через електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" позов до ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) з вимогою стягнути з нього борг, який виник за кредитним договором № 809580023 від 17.01.2023 (далі - Договір). Цей Договір був спочатку укладений між Відповідачем та кредитодавцем - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Відповідач, як позичальник, отримав кредитні кошти у розмірі 6100,00 грн, але повністю не повернув суму кредиту у встановлений строк та не сплатив проценти за користування кредитом. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступило право вимоги ТОВ "Таліон Плюс", а воно - ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" на загальну суму 29 377,97 грн (6100,00 грн - заборгованість за кредитом; 23 277,97 грн - заборгованість за несплачені проценти за користування кредитом), яке надалі відступило право вимоги Позивачу, уклавши відповідні договори факторингу.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується довіддко про доставку ухвали про відкриття провадження у справі в електронному кабінеті.

УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ЇХ ОЦІНКА

17 січня 2023 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 (за його заявкою на отримання грошових коштів в кредит) був укладений кредитний договір № 809580023 у формі електронного документа, який підписав Відповідач з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV6P3F8, що був відправлений 17.01.2023 о 19:34:16 на номер телефону НОМЕР_1 (довідка щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі).

Відповідно до вимог абзацу третього частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, яким відповідно до пункту 11 частини першої статті 3 цього Закону є алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Отже, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є достатньою підставою для визнання договору укладеним.

Позивач надав докази використання Відповідачем одноразового ідентифікатора для підписання договору.

Відповідно до пункту 2.1. Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6 100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

17.01.2023 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало Відповідачу грошові кошти в сумі 6 100,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням № 33a7683d-93c8-4f68-9290-aab4c3448543 від 17.01.2023 та довідкою № 10/2024 АТ КБ "ПРИВАТБАНК", який здійснював платіж.

У цій справі, Суд зауважує, що матеріали не містять жодних доказів, які б спростовували твердження Позивача щодо приналежності зазначеного номера телефону та банківської картки Відповідачеві, чи неотримання ним SMS-кодів, а також факту отримання коштів. За відсутності таких заперечень та доказів на підтвердження цих обставин, що є процесуальним обов`язком Відповідача згідно зі статтями 12 та 81 ЦПК України, Суд не бачить підстав ставити під сумнів заявлені факти.

Отже, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" виконало взяті на себе зобов`язання, надало Відповідачу кредит шляхом перерахування коштів.

Відповідно до Договору сторони погодили наступні умови кредитування:

сума кредитного ліміту, вказана в пункті 2.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника (пункт 2.2. Договору);

відповідно до пункту 2.3. Договору Кредитодавець надає Позичальнику перший транш за Договором в сумі 6 100,00 грн одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 01.02.2023;

Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 15 (п`ятнадцять) днів від дати отримання Позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором (пункт 3.1. Договору);

у пункті 3.2. сторони погодили, що встановлений в пункті 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена;

за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено (пункт 8.1. Договору);

процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника (пункт 8.2. Договору);

пунктом 8.3. Договору врегульовано, що за умови якщо Позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за Договором на умовах пункту 8.5. Договору, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за весь строк Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку кредиту що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (Базова процентна ставка);

пункт 8.4. передбачає, що зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним;

пунктом 8.5. Договору врегульовано, що загальні витрати за кредитом та загальна вартість кредиту може бути змінена в сторону зменшення, в порівнянні з описаним в пункті 8.3 та пункті 8.12. Договору, при умові виконання Позичальником однієї з описаних в пунктах 8.5.1. та 8.5.2. умов (якщо Позичальник здійснить дострокове повернення всієї суми отриманого кредиту до закінчення строку Дисконтного періоду, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування Кредитом будуть визначатися за процентною ставкою 660,65 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,81 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (Дисконтна процентна ставка); якщо Позичальник вчинить описані в пункті 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів та здійснить повернення всієї суми отриманого кредиту до закінчення строку Дисконтного періоду (з урахуванням всіх пролонгацій), то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом за період від дати видачі кредиту до 01.02.2023 (включно) будуть визначатися на умовах пункту 8.5.1. Договору за Дисконтною процентною ставкою, а з наступного дня після 01.02.2023 за ставкою 662,06 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,81 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (Індивідуальна процента ставка); у разі здійснення Позичальником двох та більше пролонгацій Кредитодавець може зменшити розмір Індивідуальної процентної ставки у наступних періодах пролонгації. Про порядок надання додаткових знижок і про їх розмір Позичальник інформується в особистому кабінеті).

З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" вбачається, що 17.01.2023 Відповідачу надано кредит у сумі 6 100,00 грн й нараховано процентів у розмірі 7 836,67 грн за період з 17.01.2023 по 07.03.2023; Відповідач здійснив дві оплати нарахованих процентів: 04.02.2023 на суму 5,00 грн та 20.02.2023 на таку ж суму, а разом 10,00 грн.

Відповідно до цього розрахунку станом на 07.03.2023 прострочена заборгованість за тілом кредиту становила 6 100,00 грн та проценти за користування кредитом - 7 836,67 грн, загальна сума 13 926,67 грн.

Позивач набув право вимоги до Відповідача на підставі договору факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024, що був укладений між ним та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024, укладений між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс", а також договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що був укладений ТОВ "Таліон Плюс" з первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Факт переходу прав до Позивача за договором факторингу підтверджує реєстр боржників та акт прийому-передачі реєстру боржників від 07.11.2024 щодо Відповідача за спірним кредитним договором. За домовленістю сторін договору факторингу датою відступлення права вимоги є момент підписання акта прийому-передачі реєстру боржників.

Суд оцінив надані докази і виснував, що вони є належними, допустимими та достатніми доказами переходу до Позивача права вимоги до боржників відповідно до умов договору факторингу.

З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ "Таліон Плюс" встановлено, що з 08.03.2023 до 31.05.2023 додатково нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 23 277,97 грн; загальна сума заборгованості становить 29 377,97 грн. ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та Позивач нарахувань за кредитним договором не здійснювали.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач довів порушення Відповідачем умов Договору, який не виконав свій обов`язок повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування цими кредитними коштами.

Відповідач не реалізував своє право на подання заперечень та доказів на їх підтвердження, не надав Суду жодних доказів, які б спростовували твердження Позивача щодо укладення кредитного договору, приналежності зазначеного номера телефону Відповідачу, чи неотримання ним SMS-кодів, а також факту отримання коштів. Відповідач також не дав доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої кредитної заборгованості.

Отже, доказів на погашення Відповідачем заборгованості за тілом кредиту у сумі 6 100,00 грн матеріали справи не містять, тому позовна вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 6 100,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення процентів у розмірі 23 277,97 грн, Суд виходить з такого.

Відповідно до положень п. 2.3., 3.1. Договору строк кредитування становить 15 днів, тобто з 17.01.2023 до 01.02.2023, і доказів того, що Відповідачем активовано функцію продовження строку користування кредитом (Дисконтного періоду) немає, тому Суд доходить висновку, що проценти за користування кредитними коштами підлягають стягненню за період строку кредитування згідно з базовою процентною ставкою (пункт 8.3. Договору) у сумі 1 911,50 грн (6 100, 00 грн *2,10%*15=1 921,50 грн - 10,00 грн = 1911,50 грн).

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом з 04.02.2023 по 31.05.2023 Суд відмовляє, оскільки їх нарахування здійснено поза межами строку кредитування і Позивач не заявляв вимогу про стягнення відсотків як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України.

З огляду на зазначене, Суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за кредитним договором № 809580023 від 17.01.2023 у загальному розмірі 8 011,50 грн , з яких: 6 100,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 911,50 грн - заборгованість за процентами.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги Суд задовольнив частково, а саме 8 011,50 грн з 29 377,97 грн, що становить 27,3 %, то судові витрати розподіляються пропорційно до цього відсотка, а саме у розмірі 661,31 грн.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл витрат судом (стаття 141 ЦПК України). Подібний висновок викладено у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу і сформувала висновок, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (пункт 144 постанови від 26 червня 2024 рок у справі № 686/5757/23; пункт 188 постанови від 22 травня 2024 року у справі № 754/8750/19; пункт 119 постанови 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Також Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц, від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).

За висновком Великої Палати Верховного Суду критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (пункт 189 постанови від 22 травня 2024 року у справі № 754/8750/19; пункт 145 постанови від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23; пункт 179 постанови від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Позивач просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000,00 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях):

- договір про надання правничої допомоги № 08/11/24-01 від 08.11.2024;

- додаткову угоду до цього договору № 5 від 08.11.2024;

- акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 08.11.2024, відповідно до якого визначено такий обсяг робіт: вивчення матеріалів справи та надання усної консультації (2 години) - 1 000,00 грн, складання позовної заяви (2 години) - 5 000,00 грн. Всього 4 години, 6 000,00 грн.

Суд, враховуючи обставини справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, а також пропорційності дійшов висновку про стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 638,00 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ЕЙС" (адреса: 02090, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, ) заборгованість за кредитним договором № 809580023 від 17.01.2023 у розмірі 8 011,50 грн, з яких: 6 100,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 911,50 грн проценти за користування кредитом; судовий збір у розмірі 661,31 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 1 638,00 грн. Загальна сума становить 10 310,81 грн (десять тисяч триста десять гривень вісімдесят одна копійка).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО