ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 серпня 2025 року

м. Харків

справа № 635/1103/24

провадження № 22-ц/818/3985/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Мальований Ю.М., Савенка М.Є.,

розглянувши у порядку ст.369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2025 року, постановлене під головуванням судді Савченка Д.М., -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, про задоволенні позовних вимог.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно з власної ініціативи було витребувано докази, що свідчить про грубе порушення судом першої інстанції принципу змагальності сторін. Вказує, що відсутність доходів відповідача не виключає його обов`язку надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка її потребує, у зв`язку з продовженням навчання. Матеріали справи не містять доказів неспроможності відповідача надавати доньці допомогу на період навчання. Також в матеріалах справи не має даних про те, що відповідач є непрацездатним або має інші аліментні зобов`язання.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та отримує дохід.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 30 липня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13.11.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбі серії НОМЕР_1 від 30.07.2005 року та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 13.11.2007 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 24 січня 2006 р

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 27.10.2024 року, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом із матір`ю.

Заочним рішенням Харківсього районного суду Харківської області від 11 жовтня 2006 року по справі №2-2912/06, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі частки від всіх видів доходу платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2006 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» від 09.10.2024 року вих.№66-04-200/761, ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денної форми навчання, освітній рівень «бакалавр», яка навчається за спеціальністю 241 «Готельно-ресторанна справа» за освітньою програмою «Готельно-ресторанний бізнес», термін навчання 01.09.2023-30.06.2027.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалась на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2005 року, який розірвано 13.11.2007 року. В шлюбі народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька є студенткою 2 курсу Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», продовжує навчання на денній формі, ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття, та потребує матеріальної допомоги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 навчається у Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» є студенткою 2 курсу денної форми навчання, освітній рівень «бакалавр» за спеціальністю 241 «Готельно-ресторанна справа» за освітньою програмою «Готельно-ресторанний бізнес», термін навчання 01.09.2023-30.06.2027.

Відповідач ОСОБА_2 , 1982 року народження, є працездатною особою.

З наданих відповідачем індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 03.03.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 за 2016 рік отримав дохід у розмірі 18120 грн., за 2019 рік 7119,81 грн., за 2020 рік 57719,21 грн за 2021 рік 33584,77 грн. (а.с.59-60).

Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відсутність у відповідача офіційного доходу не може бути підставою для відмови у позові, оскільки убачається, що відповідач є працездатною особою, та будь-яких обмежень до праці відносно нього не встановлено. Дані обставини не звільняють його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї повнолітньої доньки, у зв`язку із продовженням її навчання. Крім того відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліменти, а також, що на його утриманні перебувають інші особи.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1. ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 1211,20 грн. та апеляційної скарги у розмірі 1816,80, а всього 3028 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 листопада 2024 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і, в силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

М.Є. Савенко