УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» серпня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Тесленко І.О. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», треті особи, без самостійних вимог на боці відповідача: Приватний виконавець Труський Олександр Вікторович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», треті особи, без самостійних вимог на боці відповідача: Приватний виконавець Труський Олександр Вікторович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

22 квітня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи були передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 24 квітня 2025 року.

Судом направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місцезнаходження відповідача у справі. Відповідь на запит надійшла судді 27 травня 2025 року.

24 липня 2025 року від позивача до суду надійшов супровідний лист до якого, зокрема, додано заяву про забезпечення позову, яка обґрунтована наступним. Виклад обставин: Між ОСОБА_1 (Далі за текстом - Позивач) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІНЕРО» (Далі за текстом - Відповідач) було укладено кредитний договір № АС2650770 від 28.01.2020 року. В подальшому стало відомо про те, що стосовно Позивача приватним виконавцем Труським Олександром Вікторовичем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з Позивача на користь Відповідача боргу на підставі виконавчого напису, виданим приватним нотаріусом Бригіда В. О. №29216 від 23.09.2021 року. Позовна заява мотивується тим, що відповідно до чинного законодавства України, не було підстав для стягнення боргу за кредитним договором у безспірному порядку, шляхом видачі виконавчого напису нотаріусу. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові по справі №910/10374/17 від 21.09.2021 року, "Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального Кодексу України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 149 Цивільного Процесуального Кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. Оскільки Позивач подає позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі того, що на момент видачі напису не було правових підстав для видачі напису - існує загроза того, що права Позивача будуть й далі порушуватись діями приватного виконавця націлених на виконання виконавчого напису нотаріусу, що в подальшому змусить Позивача звертатись до Суду для повернення стягнутого майна на підставі виконавчого напису нотаріусу, який визнаний таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладені обставини та норми права, Позивач вважає, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується боржником у судовому порядку, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У разі задоволення позову невжиття такого виду забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. До того ж, даний вид забезпечення позову не завдасть збитків відповідачу та не порушує права третіх осіб, які не є учасниками справи. З врахуванням наведеного просив забезпечити позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» () про визнання виконавчого напису нотаріусу № 29216 від 23.09.2021 року таким, що не підлягає виконанню, третя особа приватний виконавець Труський Олександр Вікторович, приватний нотаріус Хара Наталія Станіславівна - шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, вчиненого приватним нотаріусом Хари Наталії Станіславівни № 29216 від 23.09.2021 року на підставі якого відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 приватним виконавцем Труським Олександром Вікторовичем.

В період з 30 липня 2025 року по 04 серпня 2025 року суддя перебувала у нарадчій кімнаті.

11 серпня 2025 року на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О.

Ухвалою від 13 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

При прийнятті рішення щодо поданої позивачем заяви про забезпечення позову суддя зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3028 гривні.

Згідно до п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення доказів, фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак суду не було надано відомостей про сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. перебувають матеріали виконавчого провадження №67364405 з примусового виконання виконавчого напису №29216, виданого 23.06.2021 року приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» заборгованості в розмірі 17 299,00 грн.

Натомість представник позивача у заяві просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, вчиненого приватним нотаріусом Хари Наталії Станіславівни № 29216 від 23.09.2021 року на підставі якого відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 приватним виконавцем Труським Олександром Вікторовичем по справі № 760/10804/25.

При цьому, суд зважає на те, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Хари Наталії Станіславівни № 29216 від 23.09.2021 року не є предметом позову з яким позивач звернувся до суду.

Також, суддя зважає на те, що главою 10 розділу І ЦПК України, якою врегульовано питання забезпечення позову, не передбачено можливості суду залишення заяви про забезпечення позову без руху з підстав наявності в ній недоліків, у тому числі несплати судового збору.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З врахуванням вищевикладеного, суддя дійшла висновку про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

При цьому, суддя роз`яснює заявнику, що повернення заяви не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позву в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 151, 152, 153 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», треті особи, без самостійних вимог на боці відповідача: Приватний виконавець Труський Олександр Вікторович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.О. Тесленко