Справа № 180/240/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Шаповалов О.Г., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що позивач та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю з 2014 року.03.07.2014 року ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали договір дарування квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 після її смерті відкрилась спадщина на1/2 частику вищевказану квартиру. Батьки померлої, відповідачі по справі є спадкоємці першої черги, але написали відмову від спадщини. Інших близьких родичів не має. 06.11.2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дріблової Н.Ф. з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у відкритті спадкової справи після померлої ОСОБА_5 , оскільки відсутні документи, підтверджуючих родинних відносин або факт проживання однією сім`єю. Вказує, що з 2014 року він та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом придбали квартиру, в якій він також зареєстрований. Встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 необхідно для оформлення спадщини. Просить суд встановити факт постійного проживання його, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в період з 2014 року по 23.04.2024 року.

Представник позивач надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягав, просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі та позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

Згідно договору дарування від 03.07.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є власниками по частки квартири АДРЕСА_2 (а.с.9-10).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_5 належить частка квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно копії домової книги в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований позивач по справі, ОСОБА_1 (а.с.13-14).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України ).

Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Разом з тим, можливість встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу стало можливо лише із прийняттям Сімейного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших правових актів у часі ( ч.1 ст. 58 Конституції) норми СК Українизастосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1,6 ст. 29 ЦК є житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу, однією сім`єю більше п`яти років, до часу відкриття спадщини по день її смерті, повністю доведений дослідженими по справі доказами, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 29,1216, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-80, 264-265, 268, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в період часу з 2014 року по день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко