Провадження № 2/638/491/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_4 про відвід головуючої судді Яковлевої Вікторії Миколаївни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2021 року вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Орос (Поволяєвої) О.В.

Ухвалою судді Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 29 листопада 2021 року Орос (Поволяєвої) О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено по справі підготовче засідання.

Ухвалою судді Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова Орос (Поволяєвої) О.В. від 17 березня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні

Ухвалою судді Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова Орос (Поволяєвої) О.В. від 26 жовтня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними відмовлено. У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними відмовлено. У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними відмовлено.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 лютого 2024 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Яковлеву В.М. на підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи від 22 лютого 2024 року № 02-06/155 відповідно до наказу голови суду № 02-04/33 від 14 лютого 2024 року «Про надання відпустки по вагітності та пологах Орос О.В. ».

Ухвалою судді Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. від 24 лютого 2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 14 березня 2025 року постановлено звернутись у встановленому законом порядку із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу Федеративної Республіка Німеччина через Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) з метою вручення позовної заяви разом із доданими до неї документами, повідомлення про день розгляду справи та наявних ухвал суду відповідачу ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який, як ним повідомлено, фактично проживає на території Федеративної Республіки Німеччина, місце проживання зазначив наступним чином: АДРЕСА_2; НОМЕР_3 .

Поштова адреса: АДРЕСА_1 .

Доручити компетентного органу Федеративної Республіка Німеччина провести наступні процесуальні дії у даній справі, а саме:

а) вручити копію позовної заяви разом із доданими до неї документами, повідомлення про день, час та місце розгляду справи (судової повістки) та ухвал cуду відповідачу ОСОБА_3 ;

б) отримати правову позицію відповідача щодо предмета позову, пояснення відповідача з питання: чи є заперечення проти позовних вимог, в чому вони полягають, та якими доказами підтверджуються?

Зобов`язано позивача протягом 15 днів з дня отримання копії даної ухвали надати до Шевченківського районного суду м. Харкова в двох примірниках нотаріально посвідчений переклад ухвал Шевченківського районного суду м. Харкова від 29.11.2021; 17.03.2023; 26.10.2023; 26.02.2024; 21.11.2024; 16.12.2024; 20.12.2024; 26.12.2024; 17.01.2025; 30.01.2025; 06.02.2025; 14.03.2025, копії позовної заяви та доданих до неї документів на німецьку мову для вручення відповідачу ОСОБА_3 .

Провадження у справі зупинене до надходження відповіді від компетентного органу Федеративної Республіка Німеччина.

Матеріали виконання судового доручення необхідно направити до Шевченківського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, проспект Перемоги, 52-В.

04 квітня 2025 року через «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Ломакіна Е.В. про продовження процесуального строку для надання перекладу та вирішення питання про доцільність такого перекладу, яке передано суду 08 квітня 2025 року.

Ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду міста Харкова від 17.04.2025 поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 13.06.2025 встановлено строк виконання ухвали Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 14 березня 2025 року у п`ятнадцять днів.

Визначено звернутися із судовим дорученням про надання правової допомоги.

Провадження у справі зупинене до виконання судового доручення (надходження відповіді) від компетентного органу Федеративної Республіка Німеччина.

В свою чергу, 01.07.2025 було направлено лист до начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області Володимира Остапенка з проханням здійснити оплату послуг перекладача за переклад 88 аркушів на німецьку мову по даній цивільній справі.

Разом з тим, 08.07.2025 через канцелярію суду надійшов лист начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області Володимира Остапенка про те, що Територіальне управління здійснює оплату послуг вже залученого судом перекладача по відповідній справі виключно на підставі судового рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 09.07.2025 поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними.

30 липня 2025 року у системі «Електронний суд» відповідачем ОСОБА_4 сформована заява про відвід судді, яка зареєстрована за вх. № 49349 30.07.2025 та передана головуючій судді 05.08.2025, оскільки в період часу з 14.07.2025 по 04.08.2025 суддя Яковлева В.М. перебувала у відпустці.

Судове засідання по даній справи було призначено на 05.08.2025 15 год 00 хв.

В обгрунтування поданої заяви зазначив, що існують обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Яковлевої В.М., що є підставою для її відводу, зважаючи на вимоги п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Так, вказав, що про підставу відводу він дізнався 27 липня 2025 року, оскільки 11.07.2025 подав до суду клопотання, в якому просив перевести в електронну форму всі документи, які містяться у справі, включаючи ті, що вказані в ухвалі суду від 09.07.2025, а саме: надати ОСОБА_4 доступ до вказаних матеріалів справи через Електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, та надати на ознайомлення вищевказані документи з матеріалів справи через Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Однак, ознайомившись із справою, він не знайшов там у вигляді окремих файлів за послідовністю календарних дат після клопотання від 11.07.2025, документів, які були зазначені в ухвалі суду від 09.07.2025, тобто листа Шевченківського районного суду м. Харкова від 01.07.2025 до начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області Володимира Остапенка, що надійшов у відповідь на адресу суду 08.07.2025, та, відповідно, самого листа начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області Володимира Остапенка.

В подальшому 27.07.2025 ОСОБА_4 подав через систему «Електронний суд» повторне клопотання, в якому знову просив:

1. Перевести в електронну форму всі документи, які містяться у справі, включаючи ті, що вказані в ухвалі суду від 09.07.2025 по справі, зокрема лист Шевченківського районного суду м. Харкова від 01.07.2025 до начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області Володимира Остапенка та той, що надійшов у відповідь на адресу суду 08.07.2025 - лист начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області Володимира Остапенка;

2. Надати доступ до вказаних матеріалів справи через Електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС;

3.Надати на ознайомлення вищевказані документи з матеріалів справи через Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

При цьому ОСОБА_4. вказав, що після подання повторного клопотання від 27.07.2025, а саме 28.07.2025, при ретельному перегляді матеріалів справи в електронному суді він випадково побачив, що до реєстраційної картки вхідного документу 4263/25-Вх від 14.07.2025 приєднано крім клопотання від 11.07.2025 також документ під назвою «Лист від 01.07.25 та відповідь ДСА.pdf», дата приєднання якого невідома, в якому міститься копії листу Шевченківського районного суду міста Харкова в особі судді Вікторії Яковлевій від 01.07.2025 до начальника ТУ ДСА України в Харківській області Володимира Остапенка та лист начальника ТУ ДСА України в Харківській області Володимира Остапенка від 02.07.2025 у відповідь на лист суду.

Отже, як вказує ОСОБА_4., останній дізнався про існування обставин, які свідчать про упередженість судді та підстав для відводу, лише 28.07.2025.

В свою чергу, такими підставами є те, що ухвала судді Яковлевої В.М. від 09 липня 2025 року про поновлення провадження у справі не лише суперечить прямим та вичерпним приписам ч. 1 ст. 254 ЦПК України, а й свідчить про її небажання дотримуватися встановлених процесуальних гарантій та визначеного законом порядку поновлення провадження у справі.

У контексті наведеного та з урахуванням повторності такої поведінки, виникають об`єктивні підстави сумніватися в упередженості судді Яковлевої В.М., що у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України є самостійною та достатньою підставою для її відводу.

Також зазначає, що суддя Яковлева В.М. у непередбачений законом спосіб - у вигляді листа, за відсутності відповідного клопотання позивача вчиняє дії щодо судових витрат, які, згідно закону та обставин справи, на його думку, зобов`язана нести сторона позивача, що очевидно виходить за межі наданих їй повноважень. Наведені обставини, на його думку, підтверджують наявність процесуальних порушень з боку судді та свідчать про її упередженість та необ`єктивність, що є підставою для її відводу відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України. Також заявник посилається на порушення основоположних принципів цивільного судочинства, закріплених у статтях 12 та 13 ЦПК Україн, зокрема принципів змагальності, рівності учасників процесу, диспозитивності та неупередженості суду, що дає всі підстави вважати, що суддя Яковлева В.М. втратила ознаки об`єктивності при розгляді цієї справи, а відтак має бути відсторонена від її розгляду шляхом заявлення відводу

У судовому засіданні ОСОБА_4 доводи заяви про відвід підтримав. Просив передати заяву про відвід разом із матеріалами справи № 638/18338/21 іншому судді, який не входить до складу суду та визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, для розгляду.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Марцонь Д.Г. покладався на розсуд суду.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Ломакін Е.В. подав через систему "Електрорнний суд" заяву, в якій просив провести судове засідання 05 серпня 2025 року о 15 год. 00 хв. без участі позивачки та її представника, вважав заяву про відвід повністю безпідставною та необгрунтованою.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали заяви, доводи заяви про відвід, суд доходить висновку, що доводи та обставини, викладені у заяві про відвід, не знайшли свого підтвердження.

Частиною третьою статті 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлено статтею 36 ЦПК України, відповідно до змісту якої, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України («Недопустимість повторної участі судді в розгляді справи»).

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України)

Крім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (пункт 10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Відповідно до пунктів 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

В силу положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Водночас, згідно з ч. 5 ст. 13 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частинами першою - четвертою статті 214 ЦПК України при одноособовому розгляді справи суддя, який розглядає справу, є головуючим у судовому засіданні.

Головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

У разі виникнення заперечень у будь-кого з учасників справи, а також свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів щодо дій головуючого ці заперечення заносяться до протоколу судового засідання і про їх прийняття чи відхилення суд постановляє ухвалу.

Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (частина друга, п`ята статті 12 ЦПК України).

Учасники судового процесу, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані беззаперечно виконувати розпорядження головуючого, додержуватися в судовому засіданні встановленого порядку та утримуватися від будь-яких дій, що свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

За прояв неповаги до суду винні особи притягуються до відповідальності, встановленої законом. Питання про притягнення учасника справи або іншої особи, присутньої в залі судового засідання, до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення правопорушення, для чого у судовому засіданні із розгляду справи оголошується перерва, або після закінчення судового засідання (частини третя, четверта статті 216 ЦПК України).

Слід наголосити, що частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У свою чергу, слід звернути увагу на систематичне безпідставне подання ОСОБА_4 необгрунтованих заяв про відвід судді, секретаря судового засідання. Така процесуальна поведінка явно свідчить про затягування судового процесу, що підтверджується матеріалами справи, з огляду на наступне.

Так, ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 20.12.2024 заяву відповідача ОСОБА_4 про відвід головуючої судді Дзержинського районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. від розгляду справи визнано необґрунтованою.

Передано заяву про відвід разом із матеріалами справи № 638/18338/21 іншому судді, який не входить до складу суду та визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, для розгляду.

Ухвалою судді Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова Рибальченко Л.М. від 26.12.2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відвід судді Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. від розгляду цивільної справи №638/18338/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними відмовлено.

Крім того, ухвалою судді Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. від 17.01.2025 у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_4 про відвід секретаря судового засідання Сікорського А.С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними відмовлено.

Також ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Харкова Зінченка О.В. від 28.05.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. від розгляду цивільної справи №638/18338/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними відмовлено з цієї ж підстави щодо незгоди з процесуальною дією судді щодо поновлення провадження у справі.

Як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 року по справі № 266/108/22, від 07.11.2022 року по справі № 757/9655/22-к).

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Європейський суд з прав людини оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви (ч. 3 ст. 35 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). До одного із випадків зловживання правом на подання заяви ЄСПЛ відносить подання явно сутяжницької заяви або такої, що позбавлена реальної мети. Так, вважається зловживанням той факт, коли заявник неодноразово подає до Суду сутяжницькі та явно необґрунтовані заяви (M. v. The United Kingdom; Philis v. Greese).

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 09.07.2025 поновлено провадження у цивільній справі, що було зумовлено тим, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 17.04.2025 поновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними.

В свою чергу, як було зазначено, ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 13.06.2025 встановлено строк виконання ухвали Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 14 березня 2025 року у п`ятнадцять днів.

Визначено звернутися із судовим дорученням про надання правової допомоги.

Провадження у справі зупинене до виконання судового доручення (надходження відповіді від компетентного органу Федеративної Республіка Німеччина).

Також ухвала суду щодо надання в двох примірниках перекладу ухвал суду, копії позовної заяви та доданих до неї документів на німецьку мову для вручення відповідачу ОСОБА_3 у встановлений судом строк не виконана.

За таких обставин, 01.07.2025 Шевченківським районним судом міста Харків було направлено лист до начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області Володимира Остапенка з проханням здійснити оплату послуг перекладача за переклад 88 арк. на німецьку мову по даній цивільній справі разом з всіма необхідними документами в 2-х примірниках.

08.07.2025 через канцелярію суду надійшов лист начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області Володимира Остапенка про те, що Територіальне управління здійснює оплату послуг вже залученого судом перекладача по відповідній справі виключно на підставі судового рішення, ухвали суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду.

Тобто необхідність поновлення провадження по справі зумовлена процесуальною необхідністю залучення перекладача по даній цивільній справі.

При цьому обставини, на які посилається відповідач ОСОБА_4 у заяві про відвід судді від 30.07.2025, по своїй суті зводяться виключно до його незгоди з процесуальним рішенням судді Яковлевої В.М. щодо поновлення провадження у справі для вирішення зазначеного питання. У свою чергу, зупинене судове провадження у справі процесуально унеможливлює вирішення будь-яких питань, зокрема, і залучення перекладача, та постановлення судом судового рішення.

Більше того, заява про відвід з цієї ж підстави була предметом судового розгляду та ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Харкова Зінченка О.В. від 28.05.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. від розгляду цивільної справи № 638/18338/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними відмовлено.

Окрім того, ОСОБА_4 у вказаній заяві про відвід судді безпідставно посилається на те, що він був позбавлений права своєчасно ознайомитися в електронному вигляді з наявними в матеріалах справи вищезазначеними листом судді Шевченківського районного суду міста Харкова Вікторії Яковлевої від 01.07.2025 до начальника ТУ ДСА України в Харківській області Володимира Остапенка та листом начальника ТУ ДСА України в Харківській області Володимира Остапенка від 08.07.2025, оскільки вказані листи було надіслано одержувачу ОСОБА_4 в його електронний кабінет 15.07.2025 о 1:10:02, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу

Отже, аргументи, якими заявник мотивує свою заяву про відвід, не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості заявник повинен довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних складових неупередженості.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Суд також звертає увагу на те, що правосуддя здійснюється на засадах верховенства права та забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй об`єктивні обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі в даному провадженні.

Разом із тим, відповідно до положень частини четвертої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України.

Таким чином, аналіз доводів заяви та положень статті 36 ЦПК України свідчать, що вказані обставини, на які посилається заявник, не є передбаченими законом підставами для відводу судді Яковлевої В.М.

Інших обставин, визначених статтею 36 чи статтею 37 ЦПК України, які б свідчили про особисту упередженість судді Яковлевої В.М. або її необ`єктивність під час розгляду даної справи у заяві не вказано, судом таких обставин також не встановлено.

За таких обставин, даних, які б прямо чи опосередковано свідчили про заінтересованість судді в результаті розгляду справи № 638/18338/21, а також інших доказів, які б могли свідчити про наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді матеріали не містять.

З огляду на підстави заявленого відводу, суд доходить висновку про його необґрунтованість, оскільки не містить посилань на дії, вчинені суддею, що можуть свідчити про її необ`єктивність або упередженість, та не є підставами для відводу, визначеними статтею 36 ЦПК України.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки судом не встановлено, матеріалами справи та доказами не підтверджено наявності обставин, які б дійсно викликали сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Яковлевої В.М., доводи про наявність підстав для задоволення вказаного відводу не знайшли свого підтвердження, суд доходить висновку про необгрунтованість заявленого відводу та, відповідно до положень частини третьої статті 40 ЦПК України, вважає необхідним передати заяву для вирішення питання про відвід разом із матеріалами справи іншому судді, який не входить до складу суду та визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись ст. 36, 40, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву відповідача ОСОБА_4 про відвід головуючої судді Яковлевої Вікторії Миколаївни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними - визнати необґрунтованою.

Передати заяву про відвід разом із матеріалами справи № 638/18338/21 іншому судді, який не входить до складу суду та визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, для розгляду

Ухвала не підлягає оскарженню.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено 05 серпня 2025 року о 16 год. 40 хв.

Суддя В. М. Яковлева