ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Карпенко О.В., Новікова О.М.

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ»;

представник позивача Давиденко Віктор Юрійович;

відповідач ОСОБА_1 ;

представник відповідача адвокат Траченко Ірина Вікторівна;

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник позивача Давиденко Віктор Юрійович

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» - Давиденка Віктора Юрійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2025 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в:

ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг, в якому просило:

стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) та внески у розмірі 24 802,57 грн;

стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача інфляційну складову боргу у розмірі 925,27 грн та три відсотки річних у розмірі 322,92 грн, а всього 1 248,19 грн.;

стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії, рішення виконкому Черкаської міської ради № 520 від 24 травня 2000 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач, фактично споживши послуги, не надсилав позивачу жодних скарг та претензій щодо наявності послуги, якості чи кількості їх надання. Квартира не від`єднана від мереж централізованого опалення. З січня 2020 року ОСОБА_1 своєчасно не вносила плату за отримані послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води), а також не здійснювала оплату внесків з постачання обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг з відповідачем саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі, тому позивач для захисту своїх прав звернувся з відповідним позовом до суду.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2025 року позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) та внесків в сумі 6 162,78 грн.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Компенсовано ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» частину суми судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду в розмірі 716,33 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому законом.

Стягнуто з ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 716,33 грн.

Рішення суду першої інстанції обгрунтовано тим, що відповідачка є власником 5/9 частин квартири АДРЕСА_1 з 26 травня 2021 року. Власником 4/9 частини вказаної квартири ОСОБА_1 стала 21 вересня 2023 року на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2023 року у справі № 712/5870/21 про затвердження мирової угоди та не є набуттям права власності в порядку спадкування. А так як ухвалою суду від 14 серпня 2023 року про визнання права власності ОСОБА_1 на частину квартири АДРЕСА_1 не покладено обов`язок зі сплати заборгованості спадкодавця по оплаті житлово-комунальних послуг, тому вимоги позовної заяви про сплату заборгованості за період з 01 січня 2020 року по 21 вересня 2023 року задоволенню не підлягають. До стягнення підлягає заборгованість, утворена за період з 21 вересня 2023 року (моменту, коли ОСОБА_1 стала власником всієї квартири) до 30 вересня 2024 року. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» - Давиденко В.Ю. просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Судові витрати по розгляду справи покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що під час вирішення спору, судом першої інстанції не враховано, що рішення суду про затвердження мирової угоди у справі № 712/5870/21 стосується спадкування за законом, оскільки суд розглядав спір з приводу спадкового майна, де визначено порядок спадкування. Укладена мирова угода та подальша реєстрація права власності на майно на підставі ухвали суду є набуттям права власності безпосередньо в порядку спадкування. Оскільки до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент смерті, тому обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг, які не були сплачені спадкодавцем повинен бути покладений на спадкоємця ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника ОСОБА_1 адвоката Траченко І.В. вказано, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими і не дають підстав для скасування рішення суду.

Зазначено, що ОСОБА_1 набула права власності на спірну квартиру 21 вересня 2023 року на підставі мирової угоди, затвердженої Соснівським районним судом м. Черкаси у справі № 712/5870/21 від 14 серпня 2023 року. З цього моменту відповідач оплачувала послуги за весь обсяг належної їй площі квартири на особовий рахунок, відкритий на її ім`я. До 27 вересня 2023 року на спірну квартиру було відкрито два особових рахунки на ОСОБА_1 та на ОСОБА_2 з урахуванням належних їм площ квартири.

По рахунку ОСОБА_1 заборгованості немає, при цьому на рахунку ОСОБА_2 наявна заборгованість. Облік заборгованості позивачем ведеться по рахунку зареєстрованому на ім`я померлого ОСОБА_2 з січня 2020 року, тобто борг виник ще за життя останнього, тобто до відкриття спадщини. З моменту смерті боржника у позивача виникло право звернення до спадкоємців, яких було два: ОСОБА_1 та Парафія Покрови Пресвятої Богородиці. Пред`явлення позову виключно до ОСОБА_1 є вибірковим і незаконним, адже відповідальність за борги спадкодавця несуть всі спадкоємці у межах отриманого спадкового майна.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, дав належну оцінку обставинам справи, а тому ухвалене рішення є законним і обгрунтованим і підлягає залишенню в силі. На наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач просить стягнути з позивача на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 1 665,40 коп.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії Національної комісії, рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради №520 від 24 травня 2000 року та № 1480 від 31 жовтня 2007 року надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, зокрема за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 17 вересня 2019 року № 1021 встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель м. Черкаси, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» у розрізі кожної будівлі окремо згідно з додатком.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, заборгованість відповідача за послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) та внесків становить 24 802 грн 57 коп.; заборгованість за інфляційну складову боргу становить 925 грн 27 коп. та сума трьох відсотків річних становить 322 грн 92 коп.

Право власності ОСОБА_1 на 2/9 частин квартири АДРЕСА_3 стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11 вересня 2006 року № 1-2492, посвідченим державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Віріч І.П.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 1997 року органу приватизації Соснівського райвиконкому, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 травня 2021 року № 258803156, 5/9 частин квартири АДРЕСА_1 з 25 травня 2021 року на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 липня 2009 року у справі № 2-4762-09 встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15 березня 2021 року складено відповідний актовий запис № 880, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 березня 2021 року.

У провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебувала справа № 712/5870/21 за позовом ОСОБА_1 до Парафії Покрови Пресвятої Богородиці Києво-Вишгородської екзархії Української греко-католицької церкви м. Черкаси про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2023 року у справі № 712/5870/21 затверджено мирову угоду між сторонами та визнано за ОСОБА_1 право власності на 4/9 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що складається із 1/3 частки, яка належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва на право власності на житло від 26 березня 1997 року, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому м. Черкаси, а також із 1/9 частки, яка належала ОСОБА_3 , спадщина після смерті якої була прийнята ОСОБА_2 (обов`язкова частка), проте свідоцтво про право на спадщину не отримане.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав від 27 вересня 2023 № 348254641 право власності на 4/9 частки квартири АДРЕСА_2 , що належала померлому ОСОБА_2 зареєстроване 21 вересня 2023 року за ОСОБА_1 . Підстава проведення державної реєстрації права власності - ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2023 року у справі № 712/5870/21.

Позивачем на адресу відповідача було неодноразово направлено вимоги про сплату боргу за спожиті комунальні послуги та повідомлено про наявність заборгованості станом на 01 березня 2021 року в сумі 7 267 грн 29 коп. та станом на 01 травня 2022 року в сумі 13 111 грн 58 коп.

Відповідно до скриншотів з мобільного телефону відповідача з мобільного додатку Viber відповідачем було повідомлено працівників ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» про смерть ОСОБА_2 .

Між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, надані позивачем до квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 10 листопада 2021 року № 1209.

Статтею 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги визначено, що до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтями 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Надання послуг з постачання теплової енергії підтверджено наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем.

З моменту надання відповідачу послуг з постачання централізованого опалення та гарячого водопостачання, у силу норм житлового законодавства, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», у нього виникли правовідносини, які полягають у виконанні зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України плата за комунальні послуги у будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території.

Статтею 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів, а також норм і правил, а обов`язком споживача є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачений пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 та пунктом 45 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених КМУ від 21 серпня 2019 року № 830. Таким чином, обов`язок укласти договір законодавець покладає саме на споживача, який отримує житлово-комунальні послуги.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 викладено правовий висновок, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини згідно зі ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Якщо спадкоємцю відомо про борги спадкодавця та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб, саме такий зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1281 ЦК України).

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Відповідний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19.

Матеріали справи не містять доказів видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом або за законом на спірне нерухоме майно (частину квартири АДРЕСА_1 ). Оскільки ОСОБА_1 набула права власності на 4/9 частини квартири на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2023 року у справі № 712/5870/21 про затвердження мирової угоди, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такий перехід права власності не є набуттям права власності у порядку спадкування.

Так як ухвалою суду про затвердження мирової угоди та визнання за ОСОБА_1 права власності на частину квартири не покладено обов`язок зі сплати заборгованості спадкодавця по оплаті житлово-комунальних послуг, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальній послуги, за період, коли борги були утворені за життя ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що борги спадкодавця повинні бути покладені на спадкоємця і ухвала суду про затвердження мирової угоди свідчить, що ОСОБА_1 оформила право власності на квартиру у порядку спадкування жодним чином не підтверджені, спростовуються матеріалами справи та не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог за період з 21 вересня 2023 року по 30 вересня 2024 року є обгрунтованим, оскільки суд правильно врахував, що саме з 21 вересня 2023 року відповідач є власником всієї квартири, тому саме із вказаного періоду зобов`язана своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги і за частку квартири, на яку було оформлено право власності, тобто з 21 вересня 2023 року.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу, представником ОСОБА_1 - адвокатом Траченко І.В. заявлено вимогу про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 665 грн. 40 коп.

До відзиву на апеляційну скаргу додано ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Траченко І.В. Додаткову угоду від 26 червня 2025 року до договору про надання правничої допомоги і представництво в суді від 03 квітня 2025 року, Акт наданих послуг від 27 червня 2025 року, платіжну інструкцію про сплату ОСОБА_1 на рахунок адвоката Траченко І.В. 1 665 грн. 40 коп. за отримані послуги по наданню правничої допомоги.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета позову з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (надання послуг); часом, витраченим адвокатом для виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Заявлений у відзиві розмір витрат на правничу допомогу, надану відповідачу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в сумі 1 665 грн. 40 коп. на думку колегії суддів відповідає принципам розумності, співмірності та справедливості. Стороною відповідача надані всі визначені законом докази в підтвердження понесення таких витрат, тому враховуючи, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін, з ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1 665 грн. 40 коп. витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» - Давиденка Віктора Юрійовича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1665 грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді