УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

«04» серпня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Тесленко І. О.,

за участю секретаря судового засідання Бережної С. П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Києві питання про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про визначення частки в спільному майні подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

21 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_3 , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про визначення частки в спільному майні подружжя.

21 жовтня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 22 жовтня 2024 року.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на такі запити надійшла до суду 26 листопада 2024 року.

Ухвалою від 29 листопада 2024 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 06 березня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

05 червня 2025 року від відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху яке обґрунтовано наступним. Позовну заяву та копії документів вона отримала 28.05.2025 року, до цього моменту не була повідомлена про розгляд справи, що позбавило її можливості реалізувати свої процесуальні права. Ознайомившись із матеріалами позову, вважає, що він поданий з порушенням вимог статей 175-177 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема: 1. Відсутність зазначення ціни позову та її обґрунтування. Позовна вимога про поділ квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є вимогою майнового характеру. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 175 ЦПК України та п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, Позивач зобов`язаний вказати ціну позову та надати розрахунок і обґрунтування її вартості. Однак, у поданій позовній заяві: не зазначено ціну позову; відсутній звіт про ринкову оцінку майна, виконаний суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». 2. Невірно сплачено судовий збір Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн., як за немайнову вимогу. Але поділ нерухомого майна - це вимога майнового характеру, а отже, відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», мав бути сплачений збір у розмірі 1% від ціни позову. Через відсутність зазначення ціни позову неможливо визначити, чи сплачений судовий збір у належному розмірі, а отже, суд позбавлений можливості розглянути позов по суті. 3. Важливі обставини, які Позивач свідомо приховав: Позивач ніколи не звертався до неї з пропозицією поділу майна у добровільному порядку; ОСОБА_3 приховав від суду факт того, що шлюб між ними був розірваний рішенням суду у Французькій Республіці. Це рішення було отримано ним у Солом`янському районному суді м. Києва 28.10.2024 року, що підтверджується матеріалами справи. Це рішення було офіційно подане до визнання в Україні, що підтверджується відкритим провадженням у справі № 760/15055/25 (провадження № 2-к/760/8/25), за її заявою про визнання та дозвіл на виконання іноземного судового рішення. 03.06.2025 року в цій справі призначено склад суду - суддя Усатова І.А. Жодної згадки про наявність такого рішення чи судового провадження у своїй позовній заяві Позивач не зробив, що є умисним приховуванням обставин, які мають вирішальне значення для справи. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦПК України, учасники зобов`язані добросовісно користуватись своїми процесуальними правами і не приховувати від суду відомі їм обставини. На підставі викладеного, просила залишити позовну заяву ОСОБА_3 без руху; зобов`язати Позивача: вказати ціну позову відповідно до вартості майна, визначеної на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності; надати документ про оцінку квартири; сплатити судовий збір у відповідному розмірі; пояснити, чому в позовній заяві не згадано про факт розірвання шлюбу у Франції.

В судовому засіданні 04 серпня 2025 року відповідач приймала участь в режимі відеоконференції, вказане клопотання підтримала з підстав, які в ньому викладені.

Представник позивача в судове засідання з`явилась, проти задоволення клопотання відповідача заперечувала, вказала, що позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру, оскільки майно і так вважається спільним майном подружжя, а позов стосується визначення в ньому відповідної частки за позивачем.

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Згідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового, який подається фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 гривень.

Верховний Суд у справі №923/441/18 зазначає що «судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру».

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 22 - 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Якщо шлюбним договором змінено передбачений законом режим спільної сумісної власності, то при розгляді спору про поділ майна подружжя суду необхідно виходити з умов такого договору. При цьому слід мати на увазі, що в силу ч. 4 ст. 93, ч. 1 ст. 103 СК положення шлюбного договору, що ставлять одного з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище, порушують його права та інтереси, на вимогу такої сторони за рішенням суду можуть бути визнані недійсними з підстав, установлених ЦК. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вимога з якою позивач звернувся до суду, а саме: щодо поділу двокімнатної квартири, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання за позивачем права власності на 1 / 2 частину квартири, є вимогою майнового характеру.

За таких обставин, клопотання відповідача є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Отже, позивачу необхідно виконати вимоги, встановлені ст. 175 ЦПК України, надати докази на підтвердження вартості майна та здійснити доплату судового збору із розрахунку розміру 1% від ціни позову (вартості майна) на рахунок №UA0026010, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/22030101.

Згідно з ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення частки в спільному майні подружжя, - залишити без руху.

Надати позивачу строк протягом п`яти днів з вручення ухвали про залишення заяви без руху, для усунення недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Тесленко