Справа № 526/2484/25
Провадження № 6/526/20/2025

У Х В А Л А

іменем України

12 серпня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Киричка С.А.,

за участю секретаря судових засідань Широколави О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадячі Миргородського району Полтавської області подання Гадяцького ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в:

07 серпня 2025 року представник Гадяцького ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань за рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області у справі № 526/2149/23.

В обґрунтування подання зазначено, що на примусовому виконанні у Гадяцького ВДВС у Миргородському районі Полтавської області перебуває виконавче провадження № 78261822 з примусового виконання виконавчого листа №526/2149/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за розпискою на суму 321709,42 грн.

Вказане рішення боржником ОСОБА_1 не виконується, грошові кошти не сплачуються, хоча вона достовірно обізнана про відкриття виконавчого провадження.

Під час виконання рішення суду виконавцем не встановлена наявність у боржника на праві власності нерухомого майна, транспортних засобів, накладено арешт на банківські рахунки, але кошти на них відсутні.

У той же час, боржник має в наявності паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тому має змогу виїхати за межі України. Вказані обставини відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України є підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Тому, виконавець просив суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Розгляд подання виконавець просив проводити у його відсутність.

За правилами ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на те, що виконавець заявив клопотання про розгляд справи у його відсутність, суд приходить до висновку про розгляд подання у відсутність останнього.

Вивчивши доводи, викладені в поданні, суд, приходить до наступних висновків.

Так, рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 лютого 2025 року у справі № 526/2149/23, позов ОСОБА_2 задоволено та, як наслідок, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою 146 400 грн та 700 доларів США, що еквівалентно станом на день постановлення рішення 10.02.2025 29031,31 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 23397,25 грн, інфляційні втрати в сумі 122 880,86 грн та моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн.

Постановою державного виконавця Аліни Булах 03 червня 2025 року відкрито виконавче провадження № 78261822 з виконання виконавчого документа та 03.06.2025 року вказана постанова направлена боржнику.

Постановою державного виконавця від 04 червня 2025 року накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна встановлено, що за боржником на праві приватної власності не зареєстроване нерухоме майно.

Окрім цього, боржником не було надано декларацію про доходи та, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі ( іпотеці ) або і інших осіб, чи про кошти та майно, належні йї від інших осіб.

За інформацією з ДФС України, боржник має відкриті розрахункові рахунки в АТ « ПриватБанк», АТ «Ощадбанк», АТ «УніверсалБанк» та АТ «СенсБанк» на підставі чого приватним виконавцем 26 липня 2023 року винесено постанови про арешт коштів боржника.

Разом з постановами про арешт коштів боржника, вказаним фінансовим установам направлені платіжні інструкції про примусове списання коштів, проте, на рахунках боржника відсутні достатні кошти для погашення заборгованості по виконавчим документам у повному обсязі .

Таким чином, судом встановлено, що рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, будь - яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" № 3857-ХП у редакції від 10.12.2015 встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Згідно п. 19 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Судом встановлено та підтверджено доданими до подання доказами, що з моменту відкриття виконавчого провадження й до теперішнього часу ОСОБА_1 не вчинено жодних дій на виконання судових рішення, також всупереч ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не подано приватному виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою встановленою Міністерством юстиції України, боржник жодного разу не з`явився за викликами приватного виконавця.

Згідно ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» - боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення, за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

З моменту ухвалення судових рішень, а також видачі виконавчих листів, ОСОБА_1 не вжито жодних заходів з метою виконання рішення суду. Більше того, вчиняв дії направленні на приховування, належного йому, рухомого майна, що слугувало підставою для оголошення його розшуку.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» - сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно із ч. ч. 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Конституційна гарантія вільного пересування фізичної особи не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, для легітимного застосування обмеження фізичної особи в праві вільного пересування, права вільно залишати територію України, таке обмеження повинно бути законним, обґрунтованим та доведеним.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань - до виконання цих зобов`язань.

Згідно із п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно не з`являтися на вимогу виконавця; не надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, право державного виконавця на звернення із поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

При розгляді справи в суді встановлено, що з часу ухвалення судового рішення по теперішній час ОСОБА_1 свідомо його не виконує та вчиняє дії, направлені на приховування належного їй майна.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що приватним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством заходів примусового виконання рішення, однак останнє не виконано, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому, суд враховує вимоги ст. 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд вважає, що обмеження у праві виїзду за кордон, за вищенаведених обставин є справедливим обмеженням у демократичному суспільстві, яке носить тимчасовий характер та є дієвою юридичною санкцією, яка зумовить припинення нехтування своїми обов`язками та змусить боржника віднайти способи для виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України, ст.ст. 260 261, 441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Подання Гадяцького ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи без вилучення паспортного документа - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 лютого 2025 року у справі № 526/2149/23.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі вирішення питання без виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. А. Киричок