Справа № 579/25/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року Кролевецький районний суд Сумської області під головуванням судді Придатка В.М., при секретарі судового засідання Клишковій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Моргуну О.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки будівлі у власність та припинення права спільної часткової власності на будівлю меблевого цеху,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Кролевецького районного суду Сумської області Моргуна О.В. знаходиться цивільна справа за позовом № 579/25/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки будівлі у власність та припинення права спільної часткової власності на будівлю меблевого цеху, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

11.07.2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про відвід судді Моргуна О.В. в рамках вищезазначеної цивільної справи, яку передано до канцелярії суду для визначення іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України для її подальшого вирішення.

Відвід судді Моргуна О.В. заявник мотивує тим, що ОСОБА_2 не надав доказів в розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України , які б підтверджували наявність спору між сторонами щодо поділу майна станом на час відкриття провадження у справі 24.01.2025 року та наявність порушеного і не визнаного за ним права. Тим часом відповідач 23 червня 2025 року до суду подала заяву від 23.06.2025, в якій зазначається про домовленість з приватним нотаріусом Часовою Г., щодо укладення Договору про поділ майна в натурі з нотаріальним посвідченням, при цьому відповідач вказувала про відсутність предмета спору в даній справі, посилаючись на досягнуту згоду в питанні про поділ нерухомого майна, що перебуває у їх спільній частковій власності з позивачем та зазначено дату для підписання договору 25 червня 2025 року. Зазначені обставини вказують на бездіяльність суд, упереджене та зневажливе ставлення до права на справедливий суд. В подальшому заявник додатково надала копію договору про поділ майна в натурі від 25.06.2025 року та Витяг з Державного реєстру речових прав від 25.06.2025.

Згідно наданих письмових пояснень судді Моргуна О.В., розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями сторони позивача, при цьому дійсно відповідач повідомляв про намір врегулювати спір, однак фактично станом на 23 червня 2025 року позивач від позову не відмовився, відповідач позову не визнав, сторони не надали до суду мирової угоди та не здійснили врегулювання спору у будь-який інший спосіб.

Згідно наданих ОСОБА_2 заперечень проти заяви про відвід судді, посилаючись на те, що дійсно 25 червня 2025 року він та ОСОБА_1 уклали договір про поділ нерухомого майна, що посвідчений приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Часовою Галиною Михайлівною 25 червня 2025 року за № 889, яким поділили в натурі будівлю меблевого цеху, нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 26, що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 (51/100 частки) та ОСОБА_1 (49/100 частки), на два об`єкти нерухомого майна. До цього неодноразово ОСОБА_1 зверталася до суду з заявами про відсутність предмету спору, однак він як позивач мав істотні сумніви щодо того, чи буде договір зрештою укладено, а оскільки укладення подібного Договору не визнається законом за обов`язкову стадію урегулювання відносин сторін, то він вважав, що має повне право наполягати на розгляді поданої ним позовної заяви.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з підставами відводу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений відвід задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за ново виявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Таким чином, можливо зробити висновок про те, що особа, яка подала заяву про відвід судді повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи.

При цьому, законодавець визначив, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, які були винесені під час іншої або конкретної справи не може бути підставою для відводу судді.

Підставою для відводу судді заявником визначено те, що суддею Моргуном О.В. не враховано неодноразові повідомлення відповідача про відсутність предмета спору, натомість відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду і відмовлено у закритті справи 23.06.2025 року. Таким чином, вбачається незгода відповідача з процесуальними рішеннями судді.

Згідно з ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

З огляду на викладене, підстави для задоволення відводу судді Моргуна О.В. від розгляду вказаної цивільної справи з мотивів, які зазначені відповідачем, відсутні.

Таким чином, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що оскільки передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України підстави для відводу судді відсутні, тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 40, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Моргуну О.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки будівлі у власність та припинення права спільної часткової власності на будівлю меблевого цеху, - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Придатко