Справа №591/8847/25
Провадження № 2-з/591/60/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Зеря Ю.О., розглянувши заяву представника позивача адвоката Касатської Ю.А. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,

установила:

04.08.2025 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана його представником адвокатом Касатською Ю.А., про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 30.12.2021, яка складається з 55 000 доларів США основного боргу та 84 200 доларів США заборгованості за відсотками за користування позикою.

Разом із позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивача просить суд накласти арешт на грошові кошти відповідача ОСОБА_2 , які знаходяться на відкритих на ім`я відповідача рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, а також на рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 до розгляду справи по суті у межах заявлених позовних вимог в сумі 5 812 992 грн, у тому числі на земельні ділянки та гараж, відомості про яке вказані у заяві.

Розглянувши без повідомлення учасників справи подану заяву про забезпечення позову, слід зазначити, що підстави для її задоволення відсутні з огляду на наступне.

Частинами першою та другою статті 149 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом частини першої статті 150 даного Кодексу позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про забезпечення позову наведені у статті 151 ЦПК України. Так, зокрема, частиною першою даної статті визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Таким чином саме на заявника закон покладає обов`язок навести належне обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно роз`яснень, наведених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики.

Вимога щодо забезпечення позову обґрунтована тим, що на даний час відповідачем борг за договором позики не повернутий, що свідчить про свідоме, тривале ухилення відповідача від взятих на себе обов`язків, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. До заяви про забезпечення позову додана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підтвердження перебування у власності відповідача кількох земельних ділянок та приміщення гаража.

Водночас заява не містить посилань на конкретні докази, які б могли свідчити, що не накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідача може суттєво ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. Тим більш заява взагалі не містить будь-яких відомостей щодо наявних ризиків ускладнення виконання рішення суду, у ній не наведено достатніх даних про те, що відповідачем реально можуть вживатись чи вже вживаються заходи, спрямовані на відчуження належного йому майна тощо.

Слід також зазначити, що подана заява про забезпечення позову не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення, як того вимагає пункт 6 частини першої статті 151 ЦПК України.

При цьому суддя звертає увагу заявника на те, що питання необхідності застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, а не заявником, однак саме заявник зобов`язаний вказати у відповідності до пункту 6 частини першої статті 151 ЦПК України пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до частин першої, шостої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

У порушення вказаних вище вимог заява про забезпечення позову не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення, у той час як запропонованими представником позивача заходами забезпечення позову передбачається накладення арешту як на грошові кошти, так і на рухоме і нерухоме майно відповідача, однак не запропоновано заходів до відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути завдані таким забезпеченням позову.

Згідно з вимогами частини шостої статті 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи, що до заяви про забезпечення позову не додано документа, що б підтвердив сплату судового збору, водночас при розгляді заяви прийнято до уваги, що у одночасно поданій до суду позовній заяві наголошено на звільненні позивача від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За вказаних обставин підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не вбачається, оскільки заявником не доведено, що на даний час дійсно існують обставин, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно відповідача призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або унеможливить ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому у задоволенні поданої заяви належить відмовити.

Керуючись статтями 149-153, 260, 261, 353, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

У задоволенні заяви (вх. № 29926 від 04.08.2025) представника ОСОБА_1 адвоката Касатської Юлії Анатоліївни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Ю.О. Зеря