Справа № 2-3647/11
Провадження № 4-с/0182/12/2025
У Х В А Л А

Іменем України

17.07.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі скаргу Лохмачової Ольги Сергіївни, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», на дії державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Баранової Юлії Володимирівни -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за скаргою Лохмачової О.С., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», на дії державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Баранової Юлії Володимирівни.

В обгрунтування заявлених вимог представник скаржника посилається на те, що 12.11.2013 року Апеляційним судом Дніпропетровської області у справі № 2-3647/11 змінено рішення Нікопольського міськрайонного суду про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 468.89 доларів США, що, в перерахунку, згідно встановленого курсу НБУ від 11.05.2011, становить 59 527 грн. 05 коп. та видано відповідний виконавчий лист. З метою примусового виконання вищезазначеного судового рішення стягувач звернувся до Державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження, оскільки на сьогоднішній день рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.11.2013 року у справі № 2-3647/11 не виконано. 06.01.2021 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Барановою Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 64044435 з виконання виконавчого листа № 2/0182/6/2013 2-3647/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 01.03.2024 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Барановою Ю.В. сформовано платіжну інструкцію № 64044435 на суму 24 269 грн. 63 коп. та у графі "призначення платежу" вказано "24 269 грн. 63 коп. борг з ОСОБА_1 № 2/0182/6/2013 2-3647/11; 02.09.2014 року". 28.03.2024 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управлінця юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Барановою Ю.В. сформовано платіжну інструкцію № 64044435 на суму 11 306 грн. 36 коп., у графі "призначення платежу" вказано "11 306 грн. 36 коп. борг з ОСОБА_1 № 2/0182/6/2013 2-3647/11; 02.09.2014 року". 29.04.2024 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Барановою Ю.В. сформовано платіжну інструкцію № 64044435 на суму 16 667 грн. 87 коп., у графі "призначення платежу" вказано "16 667 грн. 87 коп. борг з Петраков ММ. № 2/0182/6/2013 2-3647/11; 02.09.2014 року". 29.05.2024 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Нікопольському район)' Нікопольського міськрайонрого управління юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстищї (м.Одеса) Барановою Ю.В. сформовано платіжну інструкцію № 64044435 на суму 7 283 грн. 19 коп., у графі "призначення платежу" вказано "№ 2/0182/6/2013 2-3647/11; 02.09.2014; ОСОБА_1 ; № НОМЕР_1 ; Кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача". 04.06.2024 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Барановою Ю.В. встановлено, що виконавчий документ виконано, керуючись вимогами п.9 частин першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64044435. 21.02.2025 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» он-лайн ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 64044435, внесеними до Автоматизованої системи виконавчого провадження, зокрема, з постановою державного виконавця від 04.06.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 64044435, прийшов до висновку, що вона підлягає скасуванню, оскільки, відповідно до виписок по рахункам заборгованості ОСОБА_1 стягнута рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі М 2-3647/11, заборгованість за кредитним договором у розмірі 74 68.89 доларів США не сплачена, так як у постанові про відкриття виконавчого провадження від 06.01.2021 року державний виконавець зазначив суму заборгованості в розмірі 59 527,051 грн., однак, 01.03.2024 року виконавцем сформовано платіжну інструкцію № 64044435 на суму 24 269 грн. 63 коп., 28.03.2024 року виконавцем сформовано платіжну інструкцію № 64044435 на суму 11 306 грн. 36 коп., 29.04.2024 року виконавцем сформовано платіжну інструкцію № 64044435 на суму 16 667 грн. 87 коп., 29.05.2024 року виконавцем сформовано платіжну інструкцію № 64044435 на суму 7 283 грн. 19 коп., після чого ним було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64044435, яка мотивована повним та фактичним виконання рішення суду. Попри це, на сьогоднішній день стягнута рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 2-3647/11 заборгованість за кредитним договором. Відтак, державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження всупереч вимогам п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки рішення, згідно з виконавчим документом, не було виконано в повному обсязі. Крім того, як вбачається з рішення суду у справі № 2-3647/11, кредит ОСОБА_1 було надано в іноземній валюті - доларах США і у резолютивній частині рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області також зазначено про стягнення заборгованості з Боржника у доларах США із зазначенням еквіваленту у гривнях за курсом НБУ на дату ухвалення рішення. Однак, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 06.01.2021 року державний виконавець зазначив суму заборгованості, виходячи з еквіваленту боргу у гривнях, який було зазначено у рішенні суду та виконавчому листі, а саме - 59 527 грн. 05 коп. Тому, на підставі викладеного, представник скаржника змушений звернутись до суду та просить визнати протиправною та скасувати постанову від 04.06.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 64044435, що прийнята Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Барановою Ю.В., а також просить суд направити виконавчий лист № 2-3647/11, виданий 02.09.2014 року Апеляційним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованості за кредитним договором № HIN0GK00492798 у розмірі 7 468.89 доларів США до Нікопольського відділу державної виконавчої служби по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для подальшого стягнення боргу.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2025 року дану скаргу було прийнято до розгляду та надано сторонам строк для подання своїх заперечень на скаргу (а.с.25).

Як вбачається з матеріалів справи, 03 квітня 2025 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов відзив на скаргу, згідно якого зазначено наступне.

Закон України Про виконавче провадження є спеціальним законом. Державний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежним, керується принципом верховенства права та діє, виключно, відповідно до закону. Забороняється втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця з примусового виконання рішень. 05.01.2021 року до Відділу повторно надійшов на виконання виконавчий лист№ 2/0182/6/2013, 2-3647/11, виданий 02.09.2014 року Апеляційним судом Дніпропетровськоїобласті про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБПриватБанку боргу у розмірі 7 468,89 дол. США, що по курсу НБУ, станом на11.05.2011 року, є еквівалентом 59 527,05 грн.У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач просить прийняти навиконання виконавчий документ про стягнення на користь АТ КБ ПРИВАТБАНКзаборгованості у розмірі 59 527,05 грн. Таким чином, стягувач зазначив суму боргу,яку необхідно стягнути з боржника у виконавчому провадженні. Законодавством ненаділено державного виконавця правом змінювати суму заборгованості, яказазначена у заяві про відкриття виконавчого провадження. Окрім того, згіднозі ст.99 Конституції України і ст.533 Цивільного кодексу України, гривня є єдинимзаконним платіжним засобом на території країни.06.01.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчогопровадження № 64044435.08.01.2021 року винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчогопровадження та постанову про стягнення виконавчого збору.13.12.2023 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення надоходи боржника, яку направлено до військової частини НОМЕР_3 для виконання. Сумаборгу за виконавчим провадженням утримувалась із заробітної плати боржника.У зв`язку з тим, що сума боргу зазначена стягувачем у заяві про відкриттявиконавчого провадження була стягнута у повному розмірі, 04.06.2024 року, відповідно доп. 9 ст. 39 Закону, державним виконавцем винесено постанову про закінченнявиконавчого провадження.У стягувача була постанова про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, яка давала можливість своєчасно зреагувати відповідним чином, якщо скаржник вбачав помилку або порушення своїх прав. Відповідно до п.2 ст.28 Закону, документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно- телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються, виключно, в електронній формі. Згідно інформації, зазначеної стягувачем у скарзі, АТ КБ ПРИВАТБАНК зареєстрований у ЄСІТС з 12.03.2019 року, отже, постанову про закінчення виконавчого провадження стягувач отримує через вищезазначену систему. Таким чином, на підставі викладеного, вважають, що борг було повністю стягнуто, відповідно до заяви стягувача, підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 64044435 від 04.06.2024 року - відсутні, а тому, просять відмовити в задоволенні скарги АТ КБ ПРИВАТБАНК на рішення та дії державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 64044435 від 04.06.2024 року в повному обсязі (а.с.26-30).

В судове засідання, скаржник, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не прибув, проте, від його представника надійшла заява, в якій просять розгляд справи проводити за їх відсутності та на задоволенні скарги наполягали.

Представник оскаржуваної особи, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, в судове засідання не прибув, проте, одночасно з поданням відзиву на скаргу, просив суд в її задоволенні відмовити та скаргу розглянути за їх відсутністю.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судом України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено судом, 12.11.2013 року Апеляційним судом Дніпропетровської області у справі № 2-3647/11 змінено рішення Нікопольського міськрайонного суду про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 468.89 доларів США, що в перерахунку, згідно встановленого курсу НБУ від 11.05.2011 року, становить 59 527 грн. 05 коп. та видано відповідний виконавчий лист (а.с.7-10). З метою примусового виконання вищезазначеного судового рішення, стягувач звернувся до Державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження, в наслідок чого 06 січня 2021 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Барановою Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 64044435 (а.с.12). Проте, як вбачається з викладених обставин, підставою для звернення до суду стали обставини, які полягають в тому, що особа, дії якої оскаржуються, фактично, не в повній мірі пересвідчилась у повному виконанні рішення суду та, з урахуванням сформованих платіжних інструкцій, а саме: № 64044435 на суму 24 269 грн. 63 коп., у графі "призначення платежу" вказано "24 269 грн. 63 коп. борг з ОСОБА_1 № 2/0182/6/2013 2-3647/11; 02.09.2014 року"; № 64044435 на суму 11 306 грн. 36 коп., у графі "призначення платежу" вказано "11 306 грн. 36 коп. борг з ОСОБА_1 № 2/0182/6/2013 2-3647/11; № 64044435 на суму 16 667 грн. 87 коп., у графі "призначення платежу" вказано "16 667 грн. 87 коп. борг з ОСОБА_1 № 2/0182/6/2013 2-3647/11; 02.09.2014 року"; № 64044435 на суму 7 283 грн. 19 коп., у графі "призначення платежу" вказано "№ 2/0182/6/2013 2-3647/11; 02.09.2014; ОСОБА_1 ; № 64044435; кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача", прийняла постанову, яка суперечить інтересам стягувача (а.с.14-17). Так, 04.06.2024 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Барановою Ю.В. встановлено що, виконавчий документ виконано фактично та, керуючись вимогами п.9 частин першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64044435 (а.с.18-21).

Суд розглянувши матеріали справи та подані докази, як на підставі звернення до суду, встановив обставини та наступні їй правовідносини.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

При цьому, у разі отримання у позику іноземної валюти, позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюти яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Попри це, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті та з огляду на положення ч.1 ст.1046, ч.1 ст.1049 ЦК України, яке в свою чергу є належним виконанням зобов`язання з боку позичальника, а саме безпосереднє повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові ВП ВС від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц. Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Аналогічні висновки містяться, зокрема, у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про виконавче провадження», органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.

Згідно частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стаття 49 наведеного Закону регулює саме питання звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті. Так, відповідно до ч.3, 5 вказаної статті, у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувану. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Витрати у зв`язку з валюто обмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 192 ЦК України, гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України, грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому, правовий режим іноземної валюти на території України, хоча й пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини третьої зазначеної статті Закону у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Порядок звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті, визначений у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» є аналогічним тому, що містився у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження», який втратив чинність та положення вказаних статей є ідентичними.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновки щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження», у яких вказано, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14 (провадження № 14-134цс18)).

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14- 446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, з виконавчого листа, сума боргу визначена в іноземній валюті, що фактично свідчить про те, що стягнення повинно проводитися в іноземній валюті, оскільки судом було ухвалено рішення про стягнення боргу в іноземній валюті та стягувачу має бути перерахована сума саме в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, і як наслідок у боржників існує обов`язок виконати зобов`язання саме в іноземній валюті (доларах США), а не у національній валюті України - гривні.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про виконавче провадження», органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам. Відповідно до частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прийнята постанова від 04.06.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 64044435 є передчасною, а тому її слід визнати протиправною та скасувати.

Що стосується заявленої вимоги про направлення виконавчого листа № 2-3647/11, виданого 02.09.2014 року Апеляційним судом Дніпропетровської області,про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № HIN0GK00492798 у розмірі 7 468.89 доларів США до Нікопольського відділу державної виконавчої служби по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для подальшого стягнення боргу, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки пред`явлення виконавчого документу до виконання це є безпосереднім правом стягувача, яким наділена сторона, яка подала скаргу.

Тому, скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.43, 44, 77-83, 137, 141, 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Лохмачової Ольги Сергіївни, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», на дії державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Баранової Юлії Володимирівни задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 04.06.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 64044435, що прийнята Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Барановою Юлією Володимирівною.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Судові витрати по розгляду справи компенсувати за рахунок держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал