Номер провадження 2/754/4461/25
Справа №754/5474/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2025 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючої судді - Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сарнавського М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

10.04.2025 року позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Поліщука П.П. через «Електронний суд» звернулася до Деснянського районного суду м.Києва суду з позовом до ОСОБА_2 , Київської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7., який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 5/8 частини зазначеної квартири: 4/8 - набуті шляхом приватизації, 1/8 - успадковані після смерті дружини (матері Позивача). Інші 3/8 квартири належать Позивачу після смерті матері. 19.04.2000 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким 1/2 квартири заповідав доньці - Позивачу. Враховуючи, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги, має право і на 1/8 частину, не охоплену заповітом. Єдиним іншим спадкоємцем за законом є її син - спадкоємець п`ятої черги. Позивач звернулася до нотаріуса лише 12.03.2025, пропустивши шестимісячний строк. Причиною стала необхідність постійного догляду за 95-річною свекрухою, яка не може пересуватися та потребує безперервної присутності Позивача, зокрема під час численних повітряних тривог у Києві. Догляд унеможливлював її відлучення на тривалий час. Крім того, через помилкову консультацію, де повідомили про продовження строку прийняття спадщини до 10 місяців у зв`язку з воєнним станом, Позивач вважала, що строк ще не сплив. Лише від нотаріуса дізналася про його пропуск. У сукупності зазначені обставини вона вважає поважними причинами пропуску строку та просить суд визнати їх поважними.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 15.04.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та витребувано належним чином засвідчену копію спадкової справи.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12.05.2025 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Поліщука П.П. про розгляд справи в режимі відео конференції.

29.04.2025 року на адресу суду через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» від Відповідача надійшов відзив на позов в якому визнає позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

30.04.2025 на адресу суду надійшов відзив від Київської міської ради, в якому представник просив суд ухвали рішення згідно чинного законодавства.

Ухвалою суду, що занесена до протоколу судових засідань, підготовче засідання закрито та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, у відзиві позовні вимоги визнав.

Представник Київської міської ради до суду не з`явився, просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані сторонами документи всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77,81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно свідоцтва про народження виданого повторно серії НОМЕР_1 від 23.10.2003 року, Позивачка ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві зроблено актовий запис №1411. Батьками зазначено : ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії № НОМЕР_2 від 23.02.1985 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 23.02.1985 року уклали шлюбу, про що зроблено актовий запис №788.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1997 року, Віддіом приватизації Ватутінської районної держадміністрації посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної , спільної власності : ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 (матір Позивачки), померла - ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії № НОМЕР_3 від 22.07.2014 року.

08 травня 2000 року ОСОБА_5 склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поповченко Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1634. Згідно заповіту ОСОБА_5 належне їй на праві власності частину квартири під АДРЕСА_2 заповідала ОСОБА_1 .

16.01.2015 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Занудіної О.І. із заявою про прийняття спадщини після її матері ОСОБА_5 .

07.04.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за реєстровим №870 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_5 , 1943 р.н. Спадщина, на яку в зазначеній частці видано це свідоцтво, складається з : частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .

19 квітня 2000 року ОСОБА_3 склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поповченко Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1445. Згідно заповіту ОСОБА_3 належному йому на праві власності частину квартири під АДРЕСА_2 заповідав ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 7914. Вказане підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 13 травня 2024 року.

Відповідно до повідомлення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Федоренко В.В. №26/02-31 від 12.03.2025 року ОСОБА_1 повідомлено, що оскільки спадкоємець пропустив строку для прийняття спадщини, заява не приймається, а спадкова справа не може бути заведена. Керуючись ЦПК України Позивачці було рекомендовано звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Статтею 1268ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно дост.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч.3ст.1272ЦК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з ст.1270ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, строк прийняття спадщини до 18 листопада 2024 року.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України закріплено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Водночас Позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини після смерті батька з поважних причин. В обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на те, щоПозивач з 1985 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_6 . Між тим, мати чоловіка Позивачки - ОСОБА_7 , в силу свого віку (95 років) та стану здоров`я, не може самостійно пересуватися та себе обслуговувати, потребує стороннього догляду та уваги. Вказані обставини підтверджуються виписками з історії хвороби, виписками з медичної картки, консультативними висновками та Висновком № 426 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма первинної облікової документації 080-4/о) від 31.03.2025, копії яких додаються до матеріалів справи.

Також Позивач зазначає, що у зв`язку з постійними ворожими обстрілами з використанням крилатих та балістичних ракет і дронів, в місті Києві з травня 2024 року по день подання цієї позовної заяви було оголошено повітряну тривогу більше 500 разів загальною тривалістю більше 640 годин, та було повідомлено про 164 вибухи внаслідок влучання ракет та дронів, а також падіння їх уламків. Вказана інформація є загальнодоступною в мережі інтернет. Тому, для забезпечення безпеки ОСОБА_7 під час оголошення повітряної тривоги Позивач супроводжує матір чоловіка до укриття.

Зазначає, що вік та стан здоров`я ОСОБА_7 унеможливлює її самостійне прямування до укриття та перебування в ньому. В той же час, ураховуючи стан ОСОБА_7 для її слідування від квартири до укриття потрібно значно більше часу аніж здоровій мобільній людині, що зумовлює необхідність реагування на всі без виключення повітряні тривоги, оскільки в разі зволікання у випадку обстрілу балістичними ракетами, прибути до укриття вчасно ОСОБА_7 навіть у супроводі Позивача буде не можливо.

У зв`язку з цими обставинами, які Позивач вважає поважними, вона не мала можливості звернутися до нотаріуса у встановлений шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини. Крім того, не володіючи достатніми знаннями у сфері юриспруденції, Позивачка звернулася в телефонному режимі за безкоштовною юридичною консультацією, де їй було роз`яснено, що у зв`язку з введенням воєнного стану, строки для прийняття спадщини продовжені до 10 місяців. Тому, Позивач також була впевнена в тому, що строк на звернення з заявою про прийняття спадщини ще не пройшов.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви які про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1ст. 1273 ЦК України).

Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст.1270,1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3ст. 1272 ЦК України).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Отже, виходячи із зазначених правових висновків щодо застосування норм права, які відповідно до вимог ч. 4ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для застосування, позивач, звернувшись 12.03.2025 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 пропустила шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством для прийняття спадщини після смерті і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3ст. 1272 ЦК України).

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій; у зв`язку із доглядом за матір`ю чоловіка, яка не в змозі самостійно доглядати за собою, а також у зв`язку з некомпетентною консультацією щодо прийняття спадщини.

При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Крім того, суд також враховує ту обставину, що пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, більш того, остання вважала, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька і слід визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є два місяці, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2028 року №523/9076/16ц зроблено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, суд приходить до висновку що пред`явлення позову до неналежного відповідача - Київської міської ради є самостійною підставою для відмови в позовних вимогах ОСОБА_1 до КМР.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного,керуючись12, 13, 76, 78, 81, 89, 259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Київської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,- задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні позовних вимог до Київської міської ради - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 12.08.2025 у відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.М. Панченко