Справа № 570/2413/25
Номер провадження 2/570/1435/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Атаманюк С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Акордбанк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

23.05.2025 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулося ПАТ КБ «Акордбанк» (далі позивач) із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Короткий зміст заяв по суті справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу 689 600 грн. 01 коп. та судові витрати у розмірі 9 830 грн. 93 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ПуАТ КБ «Акордбанк» виконуючи свої трудові обов`язки, а саме роботу інкасатора водія, відповідно до наказу №267-п від 31.01.2023 року про призначення ОСОБА_1 на посаду інкасатор-водій.

Так, вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Вказаним вироком було ухвалено стягнути з ПАТ «КБ «Акордбанк» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі по 223 200,00 грн. на кожного потерпілого, а також стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6666,67 грн. на кожного потерпілого.

Наразі відповідач відбуває покарання з 14.02.2025 року в Державній установі «Городоцький виправний центр №131».

На виконання вказаного вироку, оскільки відповідач на момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ПАТ КБ «Акордбанк», виконуючи свої трудові обов`язки, а саме роботу інкасатора водія, відповідно позивачем було сплачено потерпілим ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі по 223 200,00 грн. на кожного потерпілого, що підтверджується відповідними платіжними документами, які долучені до позовної заяви від 24.05.2024 року.

Отже, з моменту виплати моральної шкоди за вироком суду, тобто з 24.05.2024 року у ПАТ «КБ «Акордбанк» виникло право регресної вимоги до ОСОБА_1 , як особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Оскільки, відповідач на момент звернення до суду, не відшкодував позивачу кошти в порядку регресу, а тому позивач просить стягнути з відповідача кошти у сумі 689 600 грн. 01 коп., а також судовий збір у розмірі 9 830 грн. 93 коп.

18.07.2025 року від представника відповідача адвоката Грибан Ж.В., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , надійшла заява про визнання позову ПАТ «КБ «Акордбанк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу у сумі 689 600 грн. 01 коп., в якій представник зазначила про те, що вона та відповідач ознайомлені з вимогами цивільного позову, заперечень не мають, визнають позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідач визнає позовні вимоги, просили зменшити розмір судового збору на 50 відсотків.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23.06.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 10:10 год. 18.07.2025 року.

07.07.2025 року від представника позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні, призначеному на 18.07.2025 року, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14.07.2025 року, заяву представника позивача задоволено та ухвалено проводити судове засідання 18.07.2025 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми (модуль) ЄСІТС «Електронний суд».

18.07.2025 року від представника відповідача адвоката Грибан Ж.В. надійшла заява про вступ у справу як представника відповідача.

Також 18.07.2025 року від представника відповідача адвоката Грибан Ж.В. надійшла заява про визнання відповідачем даного цивільного позову ПАТ «КБ «Акордбанк». Водночас, представник відповідача просила проводити розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача.

18.07.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Також представник позивача зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Судове засідання відкладено на 06.08.2025, у зв`язку із зайнятістю в інших провадженнях.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

06.08.2025 року розгляд справи здійснювався без участі сторін із врахуванням їхніх заяв.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що згідно вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 року, ОСОБА_1 , 15.05.2023 року о 07 год. 20 хв. Керуючи автомобілем марки «RENAULT MASTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Н-22 сполученням «Устилуг-Луцьк-Рівне» зі сторони м.Луцьк Волинської області в напрямку м.Рівне Рівненської області, поблизу будинку №78 по вул.Незалежності в с.Дерно Луцького району Волинської області, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, яку перетинати заборонено, виїхав на зустрічну смугу руху, далі на посадковий майданчик автобуса, що рухається за встановленим маршрутом, де допустив наїзд передньою лівою частиною автомобіля на ОСОБА_5 , який знаходився на посадковому майданчику автобуса з велосипедом в руках і був повернутий право-боковою поверхнею до автомобіля. В результаті ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному випадку спричинили смерть потерпілого. Таким чином, ОСОБА_1 допустив порушення п.2.3 б, п.10.1, п.11.2 Правил дорожнього руху України.

Згідно вказаного вироку, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Цивільний позов потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Акордбанк» про стягнення моральної шкоди задоволено частково та ухвалено стягнути на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 223 200,00 грн. на кожного, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 6666,67 грн. на кожного.

Згідно ухвали Волинського апеляційного суду від 12.12.2024 року, вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 року залишено без змін.

Згідно наказу №267-п від 31.01.2022 року ОСОБА_1 призначено на посаду інкасатор-водій автотранспортних засобів відділу інкасації у м.Луцьк Департаменту банкнотного бізнесу ПАТ «КБ «Акордбанк» з 01.02.2022 року.

Згідно наказу №784-п від 21.07.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу інкасації у м.Луцьк Департаменту банкнотного бізнесу ПАТ «КБ «Акордбанк» 21.07.2023 року за угодою сторін.

Як вбачається з повідомлення Державної установи «Городоцький виправний центр №131», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.02.2025 року прибув в Державну установу «Городоцький виправний центр №131» для відбування покарання згідно вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 року.

Як вбачається з платіжних документів, які долучено до цивільного позову, ПАТ «КБ «Акордбанк» на виконання вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 року, сплатило потерпілим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 223 200, 00 грн. а також 6666,67 грн. витрат на правничу допомогу кожному, що становить загальну суму виплат 689 600 грн. 01 коп.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

За змістом ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.1172 ЦК України вбачається, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно положень ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» - фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України).

Постановою Верховного суду України від 29.06.22 року у справі №757/44211/19-ц зазначено, що регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення. пов`язане саме з регресною вимогою.

Частиною 1 статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; 2) нанесення прямої дійсної шкоди; 3) вина в діях або бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала.

Згідно зі статтею 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Відповідно до статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Відшкодування шкоди заподіяної працівником установі врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 760/15085/18).

У цій справі позивач просить стягнути із відповідача моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, що вчинене відповідачем під час виконання ним трудових обов`язків, та яку позивач відшкодував потерпілим особам.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Оскільки на час вчинення ДТП відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із позивачем, а тому на нього покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди позивачу за вчинення кримінального правопорушення, вина у вчиненні якого встановлена вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 року.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач відшкодував потерпілим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 223 200, 00 грн. а також 6666,67 грн. витрат на правничу допомогу кожному, що становить загальну суму виплат 689 600 грн. 01 коп., яка була завдана внаслідок протиправних дій відповідача, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Наведене узгоджується із висновками, зробленими Верховним Судом у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 463/4040/15-ц, від 20 січня 2021 року у справі №583/1942/17, від 26 липня 2021 року у справі № 592/8140/20 та від 21 жовтня 2021 року у справі № 760/15085/18.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставини визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, відтак підлягають задоволенню в частині сплати суми шкоди в порядку регресу у розмірі 689 600 грн. 01 коп.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №221351 від 12.05.2025 року про сплату судового збору у сумі 9 830,93 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст.ст.141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 4 915 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 46 коп., а 50 відсотків судового збору у сумі 4 915 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 46 коп. повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 274, 354, ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ПАТ КБ «Акордбанк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ПАТ КБ «Акордбанк» суму витрат сплаченого відшкодування в порядку регресу у розмірі 689 600 (шістсот вісімдесят дев`ять тисяч шістсот) грн. 01 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ПАТ КБ «Акордбанк» судовий збір у розмірі 4 915 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 46 коп.

Повернути ПАТ КБ «Акордбанк» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 4 915 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 46 коп..

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Акордбанк», адреса: 04136, м.Київ, вул.Стеценко, буд.6, .

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 , виданий Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 17.07.1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.04.2024 року у Державній установі «»Городоцький виправний центр №131» за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Гладишева Х.В.