РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року Володимирський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участю секретаря судового засідання -Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ

Заявниця ОСОБА_1 07.05.2025 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та дружини без шлюбу та факту утримання дружини.

Свої вимоги обґрунтовує, що 03.11.1995 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого у них народився син ОСОБА_2 .

Рішенням суду від 02.05.2019 року вказаний шлюб було розірвано. Однак, після розірвання шлюбу вони і далі проживали однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_3 , аж до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх стосунки, як чоловіка і дружини, не змінилися. ОСОБА_3 залишився проживати разом з нею у їх спільній квартирі, що по АДРЕСА_1 , де постійно був зареєстрований. Вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, який вони використовували в інтересах своєї сім`ї, спільний побут. Вони постійно були разом, спільно проводили дозвілля, святкували дні народження, ходили в гості до родичів і друзів, які навіть не знали про ті обставини, що вони розлучилися. У 2019-2020 роках вони спільно здійснили реконструкцію та добудову квартири, у якій проживали.

Зазначає, що після повернення у 2018 році із заробітків у неї почалися проблеми із здоров`ям і вона не могла працювати. Відповідно з того часу вона перебувала на утриманні свого чоловіка, так як його пенсія була для неї постійним і основним джерелом для існування.

Чоловік був кадровим офіцером, учасником бойових дій з серпня 2017 року, брав участь в АТО у 2016-2018 роках, отримував пенсію по інвалідності як інвалід ІІ групи пожиттєво. З 29.04.2022 року чоловіка було зараховано на військову службу і він брав безпосередню участь у захисті Батьківщини. Під час проходження служби чоловік неодноразово переказував кошти на рахунок заявниці для її утримання, а також для вирішення побутових питань. На чергову річницю від укладення шлюбу, а саме 03.11.2023 вони планували одружитися.

13 березня 2023 року чоловік заявниці помер через захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.

Вказує, що після отримання висновку про причинний зв`язок смерті її чоловіка з проходженням військової служби у лютому 2025 року, вона звернулася із відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї померлого військовослужбовця, передбаченої постановою КМУ від 25.12.2013 №975. Однак, на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла відповідь, у якій зазначено, що для вирішення вказаного вище питання слід надати ряд додаткових документів, серед яких судове рішення про факт проживання та перебування її на утриманні померлого, що дасть можливість сформувати повний пакет документів, скласти висновок та надіслати на розгляд комісії МОУ для прийняття відповідного рішення.

У зв`язку з наведеними обставинами заявниця вимушена звернутися до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та факту перебування на його утриманні, так як це їй необхідно для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї померлого військовослужбовця.

Ухвалою суду від 12.05.2025 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо задоволення заяви.

Представник заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання також не з`явився за невідомими суду причинами, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Згідно вимог статті 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних обов`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Відповідно до частини 1, 2 статті 25 СК України, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Частиною першою статті 36 СК України передбачено, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з 3 листопада 1995 року по 02 травня 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №4937 від 18.12.2024 зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 було за адресою: АДРЕСА_1 , разом із заявницею ОСОБА_1 .

Згідно наданої суду копії свідоцтва на право власності на житло від 25.09.2007 та довідки Управління містобудування, архітектури та комунальних ресурсів від 11.04.2023 №33 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 ) в м.Володимир.

Бойко був інвалідом ІІ групи внаслідок війни, у зв`язку з чим отримував пенсію по інвалідності довічно.

Згідно копій виписки по картковому рахунку заявниці за період з 01.01.2022 по 15.03.2023 ОСОБА_3 регулярно здійснював перекази грошових коштів ОСОБА_1 .

З досліджених письмових пояснень свідка ОСОБА_4 встановлено, що вона є сусідкою ОСОБА_5 , які проживали разом як одна сім`я аж до смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_6 вони були разом, разом їздили на заробітки за кордон, робили реконструкцію будинку. Пізніше ОСОБА_1 не працювала, перебувала на утриманні чоловіка. Про те що вони були офіційно розлучені, вона дізналась приблизно рік тому.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_7 встановлено, що вона знайома з Бойками більше 25 років, вони були друзями. Бойки постійно проживали разом як одна сім`я в спільній квартирі по АДРЕСА_3 . Про те, що ОСОБА_5 були розлучені дізналась тільки два роки тому, оскільки вони дбали один про одного, вели спільне господарство, їздили разом за кордон, виховували сина. Через хворобу матері заявниця не мала змоги працювати і тому перебувала на утриманні чоловіка, який постійно переказував гроші дружині для її особистих потреб та на утримання спільного майна.

Письмовими поясненнями свідка ОСОБА_8 , яка товаришувала з сім`єю заявниці більше 30 років, підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали як одна сім`я в спільній квартирі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Після призову ОСОБА_3 на військову службу останній постійно переказував дружині грошові кошти на її утримання. Це була повноцінна сім`я, яка проживала, відпочивала, вела спільне господарство та виховувала сина разом. Про те, що ОСОБА_5 були розлучені свідок дізналась після смерті ОСОБА_3 .

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні розписки.

Згідно з копією довідки №1568 та довідки №841А ОСОБА_3 дійсно брав безпосередню участь в антитерористичній операції в період з 24.09.2016 по 11.10.2016, з 23.01.2017 по 11.04.2017, з 12.04.2017 по 09.08.2017, з 09.09.2017 по 04.11.2017, з 23.04.2018 по 30.04.2018.

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №3673 від 03.12.2024 захворювання ОСОБА_3 , які стали причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язані з проходженням військової служби.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.03.2025 ВОДВНН/2072 повідомлено, що для ефективного вирішення питання стосовно можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги членам сім`ї ОСОБА_3 , заявникам необхідно надати, зокрема судове рішення про факт проживання та перебування на утриманні колишньої дружини.

Предметом розгляду заяви є встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.п.2, 5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: 2) перебування фізичної особи на утриманні; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими й електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ч.ч.5-7 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Згідно наданих та досліджених доказів судом достовірно встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний побут, взаємні права і обов`язки подружжя, в період з 03 травня 2019 року по день смерті ОСОБА_3 . В іншому шлюбі вони не перебували.

Таким чином, вимоги заяви заявниці у цій частині підлягають задоволенню.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2023 року у справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22), належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Також Верховний Суд зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Судом достовірно встановлено, що заявниця та ОСОБА_3 постійно мешкали однією сім`єю за однією адресою без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, піклувалися та дбали один про одного, та ці дії носили постійний та систематичний характер.

Крім того, наявні у справі докази, зокрема копія трудової книжки ОСОБА_1 та довідка ПФУ форми ОК-5, свідчать про те, що дохід ОСОБА_3 був для заявниці постійним і основним джерелом засобу існування, оскільки, вона ніде не працювала.

Згідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві , затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 №975 жінка (чоловік), з якою (яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, має право на отримання одноразової грошової допомоги у звьязку зі смертю військовослужбовця внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Таким чином, встановлення факту знаходження на утриманні та сумісного, постійного проживання має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати соціальні права.

Однак, заявниця не має іншої можливості, як в судовому порядку, встановити вказані факти проживання та перебування на утриманні.

За таких обставин, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення факту перебування заявниці на утриманні її чоловіка, має для заявниці юридичне значення, підтверджено обґрунтуванням в заяві, показами свідків, а також наданими письмовими доказами, тому у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 263 - 265, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_5 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в період з 03 травня 2019 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_5 , на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 05.08.2025.

Головуючий: А.М. Лутай