Провадження № 2/204/722/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Борсук А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління-служба у справах дітей адміністрації Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: Управління-служба у справах дітей адміністрації Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, в якій просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 05 липня 2019 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя сторони мають малолітню дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Відповідно до судового наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 березня 2023 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання спільної дитини. У зв`язку з укладенням 10 квітня 2024 року шлюбу з ОСОБА_6 прізвище позивача було змінено на « ОСОБА_7 ». Відповідач, починаючи з вересня 2022 року, ще до офіційного розірвання шлюбно-сімейних відносин, проживає окремо в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні спільної дитини. Згідно з довідкою про розрахунок суми заборгованості Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах у м. Дніпро за період з 05 квітня 2023 року до 08 жовтня 2024 року позивач не отримувала аліментних коштів відповідно до судового наказу, загальна сума заборгованості станом на 01 жовтня 2024 року склала 74 146, 49 грн. Спеціалістами Управління-служби у справах дітей адміністрації Новокодацької районної у місті Дніпрі ради 28 жовтня 2024 року було проведено перевірку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає позивач, та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї, в якій проживає малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевіркою встановлено, що для дитини в сім`ї створені належні умови для проживання та розвитку. Відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами та станом здоров`я. У серпні-вересні 2024 року спільній дочці позивача та відповідача знадобилося термінове лікування зубів, вартість лікування відповідно до актів виконаних робіт ТОВ «Дентал Клінік Дніпро» від 01 серпня 2024 року та 29 вересня 2024 року склала відповідно 19 200,00 грн. та 26 940,00 грн., про що було повідомлено відповідачу, проте відповідач ухилився від надання матеріальної допомоги своїй дочці та позивач сплатила весь комплекс послуг одноосібно. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач є наркозалежною особою, а також раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Вважає, що вищевказані дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року у справі відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам було направлено копію ухвали від 08 листопада 2024 року, а також відповідачу та третій особі було направлено копію позовної заяви із додатками.

Відповідач у встановлений судом строк не надав відзиву на позовну заяву.

Позивач та її представник - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Позивач під час розгляду справи додатково пояснювала, що у зв`язку з тим, що батько дитини - відповідач по справі є наркозалежним та перебуває на обліку у лікаря-нарколога, вона вважає, що відповідач не є гарним батьком для дитини. Дочка на теперішній час майже не згадує відповідача, батьком відповідача не називає. Батьком дитина називає її теперішнього чоловіка - ОСОБА_6 , з яким позивач та дочка проживають разом, на теперішній час вона з дочкою переїхали проживати до міста Харків, щоб бути поближче до свого теперішнього чоловіка, який проходить військову службу в АДРЕСА_2 . Раніше з дитиною відповідач бачився лише в її присутності або в присутності матері відповідача. З бабою - матір`ю відповідача дитина спілкується. Щодо спілкування дитини з відповідачем, то вона б не хотіла, щоб відповідач спілкувався з дочкою, а тому не надає відповідачу можливості бачитись чи іншим чином спілкуватись з дитиною, оскільки вважає, що це негативно вплине на дитину.

Відповідач та його представник - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач під час розгляду справи додатково пояснював, що дочку він любить, бажає підтримувати з нею зв`язок та проти того, щоб його було позбавлено батьківських прав. Вважає, що дитина також його любить та раніше завжди з задоволенням проводила з ним час, дитину він ніколи не ображав. Після розірвання шлюбу з позивачем він дійсно офіційно не сплачував аліменти, однак передавав фінансову допомогу на утримання дочки через свою матір. Він спілкувався з дочкою, однак з часом позивач заборонила йому бачитись з дочкою та заблокувала його номер телефону, у зв`язку з чим він позбавлений можливості спілкуватись з дитиною та не має з дитиною зв`язку. Дочкою він цікавиться, хоче спілкуватись з дитиною та надавати матеріальну допомогу на утримання. Він дійсно є наркозалежним, однак на теперішній час він проходить курс лікування, знаходиться під контролем лікарів, кожного тижня здає аналізи на вміст метадону в крові. Він бажає вилікуватись та жити нормальним життям, на теперішній час в його стані наявне покращення, та доза, яку він отримує від лікарів в процесі лікування, вже складає 5мг, і найближчим часом буде зведено до 0, після чого він має намір вилікуватися повністю. Повноцінно працювати та працевлаштуватись офіційно він поки що не може, оскільки проходить курс лікування від наркозалежності та має постійно відвідувати лікарню, на теперішній час він працює неофіційно.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судовому засіданні 06 травня 2025 року представник третьої особи - ОСОБА_8 надала висновок органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, в якому зазначено, що орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана в судовому засіданні 10 липня 2025 року в якості свідка ОСОБА_9 суду повідомила, що позивач є її подругою з кінця 2022 року, вони були сусідами по будинку, який розташований на просп. Металургів у м. Дніпрі, куди позивач з родиною переїхала в 2022 року. На теперішній час позивач там проживає разом з дочкою та новим чоловіком. Рідного батька дочки позивача вона ніколи не бачила. Про погані відносини позивача з колишнім чоловіком їй відомо від позивача. На теперішній час позивач з дочкою переїхали проживати у місто Харків.

Допитана в судовому засіданні 10 липня 2025 року в якості свідка ОСОБА_10 суду повідомила, що позиває є її подругою, вони були сусідами по будинку, який розташований на просп. Металургів у м. Дніпрі. Спочатку відповідач приблизно два-три місяці проживала там з відповідачем - ОСОБА_11 . Вона постійно бачила відповідача в нетверезому стані, бачила, як відповідач вживає пиво при дитині. Позивач постійно працювала, щоб оплачувати оренду квартири, оскільки відповідач не працював. Згодом, від позивача вона дізналась, що позивач та відповідач розійшлись, оскільки відповідач виніс з квартири речі власників квартири, яку вони з позивачем орендували. Після цього вона лише один раз бачила відповідача, коли відповідач зі своєю матір`ю приходили на День народження дочки позивача та відповідача - ОСОБА_12 , якій тоді виповнилось 4 роки, в цей час відповідач перебував в нетверезому стані. Згодом позивач з дочкою почали проживати з новим чоловіком позивача. Нового чоловіка позивача дитина називає батьком. На теперішній час позивач з дочкою переїхали проживати у місто Харків, щоб бути ближче до нового чоловіка позивача, який проходить там службу.

Допитана в судовому засіданні 23 липня 2025 року в якості свідка ОСОБА_13 суду повідомила, що вона працює помічником вихователя в дитячому садку, в якому працює мати відповідача. З відповідачем вона знайома, оскільки ОСОБА_11 часто приходив до матері в дитячий садок, допомагав там на прохання матері. За своїм спостереженням вона може сказати, що дитина ставилась до відповідача добре, відносини відповідача з дочкою були добрими. Відповідача разом з дочкою вона бачила приблизно до восени 2024 року. Пізніше мати ОСОБА_11 скаржилась їй, що мати дитини - позивач по справі, перестала давати ОСОБА_11 можливість бачитись з дочкою, дитину позивач не дає та відповідач і його мати з дитиною не бачаться. Також їй відомо, що відповідач має залежність та у зв`язку з цим перебуває на лікуванні. За час знайомства з відповідачем вона завжди бачила останнього в нормальному стані, охайним.

Допитана в судовому засіданні 23 липня 2025 року в якості свідка ОСОБА_14 суду повідомила, що вона була сусідкою позивача та відповідача, коли останні проживали за адресою: АДРЕСА_3 . Після того як у позивача та відповідача народилась дитина, вони проживали за вищевказаною адресою ще приблизно два роки, після чого почали орендувати житло в іншому місці. На теперішній час за цією адресою проживають відповідач зі своєю матір`ю. Останній раз вона бачила відповідача разом з дитиною приблизно минулого літа. Відносини у дитини з батьком були гарні. Вона ніколи не бачила, щоб відповідач, перебуваючи разом з дочкою, знаходився в непристойному вигляді або у нетверезому стані. Як їй відомо, то на теперішній час відповідач працює.

Допитана 23 липня 2025 року в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснила, що вона працює вихователем в дитячому садочку, в якому працює мати відповідача. Відповідача вона знає з того часу, коли останньому виповнилось 7 років. З позивачем вона також знайома, іноді ОСОБА_16 залишала їй в садочку дитину, щоб вона дивилась за дитиною, оскільки в той час позивач працювала. Це було 3 роки тому. До минулого літа вона бачилась з дитиною. З часом ОСОБА_16 перестала давати ОСОБА_11 бачитись з дочкою. Вона ніколи не бачила, щоб ОСОБА_11 погано відносився до дочки, дитина любить батька, між ними були гарні стосунки. Відповідач дитину любить.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05 липня 2019 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 712, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року по справі № 204/492/23 (а.с. 14-15). Вказане рішення набрало законної сили 04 серпня 2023 року.

Позивач ОСОБА_2 є матір`ю, а відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 24 вересня 2019 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 910 (а.с. 12).

На теперішній час малолітній ОСОБА_5 виповнилось 5 повних років.

Дитина проживає разом з матір`ю - позивачем справі.

Судовим наказом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 березня 2023 року було стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 січня 2023 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 16).

При цьому, у зв`язку з реєстрацією 10 квітня 2024 року шлюбу з ОСОБА_6 позивач змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 10 квітня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 220 (а.с. 22).

Вищевказаний судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Другому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження № НОМЕР_3.

У розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № НОМЕР_3, який складений державним виконавцем Кравченко Є.С., зазначено, що за період з 17 січня 2023 року по 01 жовтня 2024 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів становить 74 146,49 грн. (а.с.18-19). За період з 05 квітня 2023 року по 08 жовтня 2024 року ОСОБА_2 (попереднє прізвище - « ОСОБА_2 ») аліменти від ОСОБА_3 не отримувала, про що зазначено у довідці про неотримання аліментів № НОМЕР_3/19 від 10 жовтня 2024 року, виданій старшим державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кравченко Є. (а.с. 17).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться на замісній підтримувальній терапії (ЗПТ) з 15 січня 2025 року та отримує метадон гідрохлорид 60 мг/добу, що підтверджується довідкою № 145 від 20 січня 2025 року, виданою Комунальним підприємством «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» (а.с. 69).

Звертаючись у листопаді 2024 року до суду з даним позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 посилалась на те, що ОСОБА_3 свої батьківські обов`язки щодо дочки не виконує, не приймає участі у вихованні дитини, про дитину не піклується, не проявляє заінтересованості у її подальшій долі, не цікавиться успіхами та станом здоров`я дитини, а також матеріально не утримує дитину.

Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності правових підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з наступного.

Перелік підстав для позбавлення батьківських прав визначений у статті 164 СК України.

Як на правову підставу для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_5 позивач посилалась на пункт 2 частини 1 статті 164 СК України, відповідно до якого мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Приписами статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частинами 4, 5 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з висновком органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/9-63 від 01 травня 2025 року, орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 119-120). У вказаному висновку органу опіки та піклування зазначено наступне. Батько дитини, ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 07 січня 2025 року, складеного управлінням-службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, умови проживання задовільні, є необхідні меблі та побутова техніка, здійснено сучасний ремонт. У дитини є шафа з дитячим одягом та взуттям, іграшки. Також за вказаною адресою проживає бабуся дитини - ОСОБА_19 . Згідно характеристики від 11 лютого 2025 року відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання зарекомендував себе посередньо, аморальний та антигромадський спосіб життя не веде, скарг від сусідів не надходило. З пояснень сусідів ( ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 ) ОСОБА_3 проводив час зі своєю донькою на дитячих майданчиках та подвір`ї, грався, проявляв турботу (годував, малював). Відповідно до довідки КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР від 20 січня 2025 року № 145 ОСОБА_3 дійсно знаходиться на замісній підтримувальній терапії (ЗПТ) з 15 січня 2025 року отримує метадон гідрохлорид 60 мл. на добу. Малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_5 . Умови проживання задовільні, для дитини створені відповідні умови для проживання та виховання. Також з дитиною проживає чоловік матері - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до судового наказу від 08 березня 2023 року № 204/491/23, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_21 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до довідки-розрахунку Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання дитини станом на 01 жовтня 2024 року становить 74 146,49 грн. Відповідно до довідки КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР від 29 листопада 2024 року малолітня ОСОБА_5 з 25 листопада 2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні № 2 зазначеного закладу, за період відвідування батько дитину не відвідував, станом здоров`я не цікавився. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини мати підтримала свою заяву, зазначила, що батько дитини вихованням доньки не займається, вживає наркотичні речовини, перебування з ним може нести загрозу життю і здоров`ю доньки. Батько повідомив, що наркотичні речовини не вживає, знаходиться на замісній підтримувальній терапії, за місцем проживання характеризується посередньо, перераховує грошові кошти на утримання дитини. Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з цим, відповідно до частина 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування є лише одним із доказів у справі та може бути відхилений судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні таких доказів.

Ознайомившись з вищевказаним висновком органу опіки та піклування, суд керуючись ч. 6 ст. 19 СК України, не погоджується наявним в матеріалах справи висновком органу опіки та піклування та відхиляє його, у зв`язку з тим, що він є недостатньо обґрунтованим, не містить мотивів його прийняття та суперечать інтересам дитини.

Так, у висновку органу опіки та піклування лише описано встановлені комісією з питань захисту прав дитини обставини, однак при цьому не зазначено та не обґрунтовано, які ж саме зі встановлених комісією обставин стали підставою для органу опіки та піклування вважати за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, у висновку відсутні мотиви його прийняття, що свідчить про його невмотивованість та необгрунтованість.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що сам по собі факт наявності у відповідача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини не є підставою для позбавлення батька батьківських прав щодо дитини та не свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Крім того, суд враховує, що після звернення позивача до суду з даним позовом, протягом грудня 2024 року - лютого 2025 року відповідач сплачував аліменти на утримання дитини у розмірі 17 920,80 грн., що підтверджується квитанцією від 10 грудня 2024 року на суму 10 000,00 грн. (а.с. 66), квитанцією від 14 січня 2025 року на суму 3 960,40 грн. (а.с. 67) та квитанцією від 11 лютого 2025 року на суму 3 960,40 грн. (а.с. 93).

Факт перебування ОСОБА_3 на замісній підтримувальній терапії та отримання в рамках терапії метадону гідрохлорид також не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Суд розцінює наведений факт як такий, що позитивно характеризує відповідача, оскільки свідчить про його бажання та спроби припинити вживання наркотичних засобів.

Орган опіки у своєму висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав не надав жодної оцінки поясненням сусідів ( ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 ), які повідомили, що ОСОБА_3 проводив час зі своєю дочкою на дитячих майданчиках та подвір`ї, грався, проявляв турботу (годував, малював).

Допитані під час розгляду справи свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суду також повідомили, що відносини ОСОБА_3 з дочкою були хорошими, дитина ставилась до батька добре.

Голова правління ОСББ «Кедріна 36» - ОСОБА_20 у заяві від 20 грудня 2024 року також характеризувала ОСОБА_3 як привітну та доброзичливу особу, зазначила, що ОСОБА_3 часто гуляв зі своєю донькою біля будинку на дитячому майданчику, дитина з задоволенням проводила час разом з батьком (а.с. 68).

Характеристика ОСОБА_3 з відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 11 лютого 2025 року також не є негативною та такою, яка б могла свідчити про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вказаній характеристиці зазначено, що за місцем проживання: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 зарекомендував себе посередньо, аморальний та антигромадський спосіб життя не веде, скарг від сусідів стосовно ОСОБА_5 не надходило (а.с. 92).

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав можливе у виключних випадках і лише з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Однак, суд вважає, що за описаних позивачем у позовній заяві обставин та за обставин, встановлених під час розгляду даної справи, передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_5 відсутні.

Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у розумінні ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження наявності обставин та визначених у статті 164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_5 , в тому числі і доказів умисного ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків щодо ОСОБА_5 .

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Фактів умисного ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, які б були підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_5 , судом під час розгляду справи не встановлено.

Судом встановлено, що на теперішній час відповідач ОСОБА_3 дійсно не спілкується з малолітньою ОСОБА_5 та не займається її вихованням. Однак, вказані обставини обумовлені не бажанням відповідача ухилитись від виконання своїх батьківських обов`язків, а поведінкою самого позивача ОСОБА_2 , яка перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дитиною, не надає відповідачу як батьку дитини можливості бачитись або іншим чином спілкуватись з дочкою.

Сама позивач під час розгляду справи визнала, що вона б не хотіла, щоб відповідач спілкувався з дочкою, а тому не надає відповідачу можливості бачитись чи іншим чином спілкуватись з дитиною, оскільки вважає, що це негативно вплине на дитину.

Оцінюючи пояснення та поведінку позивача під час розгляду справи, суд вважає, що позивач фактично звернулась до суду з даним позовом, бажаючи обмежити спілкування відповідача з дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Позивачем не було надано переконливих доказів того, що відповідач умисно та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та без поважних причин ухиляються від виховання дитини, а також не надано переконливих доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав є необхідною мірою для забезпечення інтересів дитини та відповідає інтересам дитини.

Встановивши обставини справи та правовідносини, які склалися між сторонами, суд приходить до переконання, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього ОСОБА_5 не відповідатиме інтересам дитини.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів того, що невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої ОСОБА_5 відбувається з його вини, зважаючи, що доводи, на які посилається позивач, не є таким, що заслуговують на застосування такого крайнього заходу впливу, яким є позбавлення батьківських прав, а також враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено факту умисного ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо дитини та не встановлено наявності передбачених законом підстав для позбавлення його батьківських прав, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що під час розгляду справи суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то судові витрати ОСОБА_2 по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі ст.ст. 19, 164, 170 Сімейного кодексу України, та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління-служба у справах дітей адміністрації Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез