РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/626/25

Провадження № 2/293/417/2025

04 серпня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ СПРАВИ

03.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» звернулось до суду із позовною заявою, за змістом якого просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором по надання кредиту №2906031 від 14.11.2019 у розмірі 21368,30 коп., витрати зі сплати судового збору та витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 12422,40 грн.

В обґрунтування позову ТОВ «Алекскредит» зазначає, відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 21368,30 грн., яку відповідач в добровільному порядку не погасив.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03.06.2025 справа №293/626/25 передана на розгляд судді Збаражському О.М.

03.06.2025 на виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, суд отримав відомості з ЄДДР про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1

04.06.2025 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської відкрито провадження у справі №293/626/25. Розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи по суту призначений на 08.07.2025. За клопотанням позивача постановив витребувати у AT КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 відповідачу ОСОБА_1 , а також виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 за період 14.11.2019.

08.07.2025 ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено на 29.07.2025.

28.07.2025 на виконання вимог ухвали суду надійшла інформація стосовно рахунків відповідача.

29.07.2025 позивач свого представника в судове засідання не направив, про розгляд справи повідомлявся встановленим порядком. Згідно клопотання зазначеного представником позивача ОСОБА_2 в позовній заяві, позивач просив розглядати справу без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 повторно не прибув в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся встановленим порядком. До суду повернулись конверти направлені на зареєстровану адресу проживання відповідача з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 78, 88).

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №921/6/18, у разі, якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

У постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Крім того, відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України, що було оприлюднено 08.07.2025.

Враховуючи норми ст. 128 ЦПК України, суд рахує, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 04.08.2025 суд склав вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

14.11.2019 між ТОВ «Алекскредит» і ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 2906031 в електронній формі, за яким кредитор 14.11.2019 перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти в розмірі 3100,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф), яка може нараховуватись у випадку порушення позичальником умов договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник (а.с.20-24).

Згідно умов договору сторони погодили строк дії договору до дати виконання договору 10.06.2020 року (включно).

Згідно з п.1.7.2. договору у випадку використання позичальником (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п.1.3. договору) та сплати процентів за користування кредитом протягом 29 календарних днів з 14.11.2019 року до 13.12.2019 року (включно) (Базовий період п. 2.4.Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,19% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або ставка за програмою лояльності (п.2.34 Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні лояльних покращених) умов кредитування складає 4169,81 грн., у тому числі основна сума кредиту 3 100,00 грн., проценти за користування кредитом 1 069,81 грн.

Згідно з п. 1.7.3. договору при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 14.11.2019 року до 13.12.2019 року (включно) - 1,70 % за день користування кредитом (базова процентна ставка - п. 2.3. правил); в спеціальний період (п. 2.40 правил) з 14.11.2019 року до 10.06.2020року (включно) - 3 % за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка п. 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 4633,70 грн. Відповідно до п. 1.4. договору кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.1.3. цього договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника.

Згідно детального (щоденного) розрахунку заборгованості станом на 30.04.2025 банком визначена заборгованість в розмірі 21368,30 грн., з яких: - сума кредиту 3100,00 грн; 18268,30 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом (а.с.30-34).

На підтвердження позовних вимог позивачем надано, зокрема, графік платежів; паспорт споживчого кредиту (підписаний електронним підписом позичальника РS 2906031), пропозиція укласти договір (оферта) щодо надання кредиту №2906031; детальний (щоденний) розрахунок заборгованості; статут ТОВ «Алекскредит», вимогу про досудове врегулювання спору за договором про надання кредиту №2906031 від 14.11.2019 року.

Згідно інформації наданої АТ «Приватбанк» від 28.07.2025 на запит суду, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . Також АТ «Приватбанк» надано виписку за договором №б/н за період 14.11.2019року, з якої вбачається, що 14.11.2019 на карту НОМЕР_1 перераховано 3100,00грн (а.с.85,86).

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За положеннями статті 9 Закону України "Про споживче кредитування", паспорт є формою інформації, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит для можливості ознайомлення з умовами кредитування. При цьому клієнту банку може бути запропоновано декілька паспортів споживчого кредиту, які він зобов`язаний підписати.

Згідно із окремими положеннями статті 14 Закону України "Про споживче кредитування": договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача. Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до вказаних положень Закону між банком та споживачем укладається договір, який має бути підписаний сторонами. Відповідно до вказаних положень Закону між банком та споживачем укладається договір, який має бути підписаний сторонами.

У справі відсутній документ, який відображає узгоджену позицію між сторонами станом на дату підписання кредитного договору 14.11.2019. Оферта це сама пропозиція, тобто інформація про предмет договору, умови його передачі замовнику, вартість, термін надання послуг та інші аспекти. Договір оферти вважається укладеним і вступає в силу з моменту акцепту, тобто згоди прийняти умови, що містяться у пропозиції укласти договір. Відсутні будь-які відомості щодо акцепту, тобто відсутня інформація, що ОСОБА_1 зрозумів умови кредитування і погоджується на них. Інші документи, надані позивачем суду під час розгляду справи, не відображають інформації про узгоджені істотні умови при підписанні кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що надані позивачем документи за відсутності доказів, що відповідач з ними ознайомився, є достатніми доказами укладення договору кредиту на тих умовах, які там зазначені.

Доказів на підтвердження того, що правила надання кредиту, паспорт споживчого кредиту та інші документи, додані до позову були отримані відповідачем у електронному вигляді з зазначенням дати та часу їх одержання, позивачем до позовної заяви не надано. Відповідно відсутні підстави вважати, що відповідач отримав ці документи та ознайомився і погодився з запропонованими умовами.

Детальний (щоденний) розрахунок заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, він не підтверджує виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку.

У постанові Великої палати Верховного суду від 03.07.2019року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) стосовно порядку укладання договору кредиту було зазначено таку правову позицію щодо належного стандарту доведення факту узгодження Умов та правил банківських послуг.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Суд має право зменшити розмір відсотків до розміру заборгованості за тілом кредиту, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), де зазначено на право суду зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання у випадку зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановлення її в розмірі, який в два та більше разів перевищує відсотки, які передбачені в рамках первісного строку договору виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано: «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання».

Згідно з умовами кредитного договору, знижена відсоткова ставка за користування кредитом складає 1,70% в день, стандартна 3% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка становить в базовий період 620,00грн., в спеціальний 1095,00 грн. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі 18268,30грн., що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту 3100,00грн, та орієнтовну загальну вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування - 4633,70 грн., а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11.07.2013 р.№ 7-рп/2013).

З огляду на наведене, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків за невиконане зобов`язання відповідача, враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту в розмірі 3100,00грн, оскільки надання кредитних коштів за договором про надання кредиту №№2906031 у вказаному розмірі підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача, та відсотків за користування кредитом, зменшивши їх розмір до розміру заборгованості по кредиту в сумі 3100,00грн.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог із розрахунку, що позовні вимоги ТОВ «Алекскредит» задавлені на 29%.

Відтак, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 702,50грн. із розрахунку: (2422,40грн х 29%) :100% та витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 2900,00 грн. із розрахунку: (10000,00грн х 29%):100%.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за договором про надання кредиту №2906031 від 14.11.2019 у розмірі 6200 (шість тисяч двісті) грн 00 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 702 (сімсот дві) грн 50 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) грн 00 коп.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит»

адреса місцезнаходження: вул. Якова Самарського, 12А, м. Дніпро, 49044

Відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_2 ї

Повне рішення складено та підписано 05.08.2025.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ