Справа № 950/1323/25
Номер провадження 2/950/529/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Стеценка В. А.,

за участю секретаря Радковської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом адвоката Підодвірного Тараса Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню;

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича перебуває виконавче провадження № 68178035 при примусовому виконанні виконавчого напису № 82253, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 12.06.2021 року на суму 13 692 грн. 40 коп.

Позивачка та її представник з даним виконавчим написом не погоджуються та вважають його незаконним і таким, що не підлягає виконанню, так як при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від стягувача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, в той час як чинне законодавство передбачає можливість вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріально посвідчених договорів. У нотаріуса відсутні відомості про направлення кредитором (колектором, стягувачем) позивачу вимоги стосовно погашення заборгованості, зазначеної у спірному виконавчому написі, та її розрахунку. Нотаріус не врахував, що ОСОБА_1 не визнає спірної заборгованості, не укладала договорів ні з ТОВ «Дебт Форс» ні з первісними кредиторами, що виключає можливість стягнення спірної заборгованості за виконавчим написом.

Позивачка вважає, що виконавчий напис було видано з порушенням вимог законодавства України, тому її представник звернувся до суду та просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання теж не з`явилася, в наданому суду письмовому відзиві просила відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог, так як стороною позивача не надано суду доказів відсутності заборгованості ОСОБА_1 перед відповідачем; що відповідач надав нотаріусу оригінал кредитного договору і витяг з рахунку боржника, і цих документів достатньо для отримання виконавчого напису.

Також представник відповідача вважає неспівмірною та не доведеною суму витрат позивачки на правову допомогу і просила відмовити в її стягненні, або зменшити її розмір, справу розглянути за її відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. в судове засідання теж не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Третя особа приватний виконавець Нордіо В.В. в судове засідання також не з`явилася, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З паспорта, витягу, свідоцтва (а.с. 8-10), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

З договору, графіку, виконавчого напису, постанов (а.с. 11-19), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 14.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. при примусовому виконанні виконавчого напису № 82253, виданого 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 99/10164DCLRKPT2 від 24.02.2016 року винесена постанова ВП № 68178035 про відкриття виконавчого провадження.

04.06.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження, якою було замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП № 68178035 з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс».

У зв`язку з припиненням діяльності приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. виконавче провадження ВП № 68178035 було передано на виконання до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича, який 11.02.2025 року виніс постанову про прийняття вказаного виконавчого провадження.

Заборгованість в розмірі 13 692 грн. 40 коп. складається з 1 425 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за сумою кредиту, 9 грн. 73 коп. - простроченої заборгованості за комісією, 715 грн. 00 коп. - простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 10 859 грн. 95 коп. строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 650 грн. 00 коп. плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса.

З договору, свідоцтва, ордеру (а.с. 20-23, 26-27), досліджених в судовому засіданні вбачається, що у справі за позовом адвоката Підодвірного Т.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 до ТОВ «Дебт Форс» 14.04.2025 року між адвокатом Підодвірним Т.І. та позивачкою ОСОБА_1 було укладено договір, яким врегулювано об`єм, порядок надання, вартість професійної правничої допомоги.

З платіжної інструкції, акту (а.с. 24-25), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 29.04.2025 року позивачка ОСОБА_1 отримала від адвоката Підодвірного Т.І. послуги у виді правової допомоги на суму 6 000 грн. та оплатила їх в повному обсязі.

З квитанції (а.с. 28), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що при поданні позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини а позовні вимоги підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що приватного виконавця Нордіо В.В. перебуває виконавче провадження щодо стягнення коштів за виконавчим написом № 82253, вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 12.06.2021 року, яким запропоновано стягнути з позивачки на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 692 грн. 40 коп. складається з 1 425 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за сумою кредиту, 9 грн. 73 коп. - простроченої заборгованості за комісією, 715 грн. 00 коп. - простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 10 859 грн. 95 коп. строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 650 грн. 00 коп. плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса.

04.06.2024 року приватним виконавцем Закорко В.В. винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження, якою було замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП № 68178035 з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс», а в подальшому у зв`язку з припиненням діяльності приватного виконавця Закорко В.В. виконавче провадження ВП № 68178035 було передано на виконання до приватного виконавця Нордіо В.В.

Позивачка та її представник з даним виконавчим написом не погоджуються та вважають його незаконним і таким, що не підлягає виконанню, так як при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від стягувача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення. У нотаріуса відсутні відомості про направлення кредитором (колектором, стягувачем) позивачу вимоги стосовно погашення заборгованості, зазначеної у спірному виконавчому написі, та її розрахунку. Нотаріус не врахував, що ОСОБА_1 не визнає спірної заборгованості, не укладала договорів ні з ТОВ «Дебт Форс» ні з первісними кредиторами, що виключає можливість стягнення спірної заборгованості за виконавчим написом.

Також в судовому засіданні було встановлено, що при поданні позовної заяви позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп. та понесено витрати на правову допомогу адвоката в сумі 6 000 грн. 00 коп.

Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи і не були оспорені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. №1172 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається:

-оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

-документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дав підставу Верховному Суду у справі №554/6777/17 (ухвала від 15 квітня 2020р.), дійти висновку про те, що у Переліку не розкрито які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999р.. а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 р. у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Отже, станом на 12.06.2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса (тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі №826/20084/14) чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021р. у справі №910/10374/17 (провадження №°12-5гс21).

Указана позиція суду узгоджується і з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61- 12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61- 14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61- 16749св19).

Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні представником позивачки було доведено, що дії приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. є незаконними та такими, що не підлягають виконанню, а відповідачем та третіми особами не було доведено того, що дії, спрямовані на повернення кредитної заборгованості, відповідають вимогам чинного законодавства.

При цьому суд враховує, що в судовому засіданні не було доведено, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було з`ясовано чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку нотаріально завірений текст кредитного договору, що на думку суду не давало нотаріусу підстав вважати, що розмір заборгованості перед банком, є безспірним.

Тому суд вважає, що, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п.1 Переліку.

Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню.

Тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги представника позивачки повністю і визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

В частині стягнення судових витрат суд вважає необхідним в силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України вимоги представника позивача щодо стягнення вартості правничої допомоги задовольнити частково.

Згідно ч. 1, п.п. 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, в частині стягнення судових витрат суд бере до уваги, що питання розподілу судових витрат, у тому числі і витрат на оплату послуг адвоката, вирішується за наслідками розгляду справи і враховує доводи представника позивачки щодо необхідності стягнення коштів на оплату правничої допомоги, так як останнім на обґрунтування своїх вимог до суду поданодоговір про надання правової допомоги від 14.04.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер адвоката, з яких вбачається, що вартість наданої позивачу професійної правничої допомоги становить 6 000 грн.

Доказів про надання позивачу професійної правничої допомоги на іншу суму суду не надано.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що представником позивачки під час розгляду спору було поданопозовну заяву, він витрачав свій час на ознайомлення з матеріалами судового провадження.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, суд враховує доводи представника відповідача в тій частині, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи і вважає необхідним за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги представника позивачки частково і визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивачки на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу 4 000 грн. 00 коп., а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним відшкодувати позивачці сплачений нею судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 133, 137, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву адвоката Підодвірного Тараса Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовільнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 82253, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 12.06.2021 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Повний текст рішення виготовлено 11.08.2025 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Володимир СТЕЦЕНКО