У Х В А Л А

12 серпня 2025 року місто Київ

справа № 752/23004/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/15383/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Головачова Я.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України, поданої представником Марціс Богданом Сергійовичем , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 9 липня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_2 , про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в :

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 9 липня 2025 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Оголошено померлим громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва. Визнано дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

6 серпня 2025 року на зазначене судове рішення представник Міністерства оборони України - Марціс Б.С. подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, оскільки не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Частина 3 статті 58 ЦПК України передбачає, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною 4 статті 58 ЦПК України передбачено, що Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як "самопредставництво" і "представництво". Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва органу державної влади, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками органу державної влади. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такого органу державної влади без додаткового уповноваження.

Утім, додані до апеляційної скарги документи, на підтвердження повноважень Марціса Б.С. діяти в інтересах Міністерства оборони України, а саме: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де керівником Міністерства оборони України зазначено Умєров Р.Е.; довіреність від 7 листопада 2023 року, якою Умєров Р.Е. уповноважує Велмана І.О. представляти інтереси Міністерства оборони України з правом передоручення, та довіреність від 19 серпня 2024 року, якою Вельман І.О. уповноважує, в порядку передоручення, Марціса Б.С. представляти інтереси Міністерства оборони України, не є належними доказами на підтвердження представництва Міністерства оборони України в апеляційному суді.

У силу вимог частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2020 року в справі № 9901/39/20, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

У пунктах 18, 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) вказано, що "починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва".

Також у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням

наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23 (провадження № 12-30гс24) уточнено вищевказаний висновок та зазначено, що якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до ЄДР, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

З огляду на вищевикладене, оскільки в матеріалах апеляційної скарги відсутні підтвердження про наявність у Вельми І.О. та Марціса Б.С. повноважень на представлення інтересів Міністерства оборони України у порядку самопредставництва відповідно до статті 58 ЦПК України, скаржнику необхідно надати суду апеляційної інстанції належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують повноваження представника на подання/підписання апеляційної скарги від його імені.

Крім того, згідно з пунктом 3 частини 4, 5 статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Пунктом 4 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір")

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028 грн.

Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги становить 726 грн 72 коп. ((3 028 грн x 0,2) x 150 % х 0,8).

Представник Міністерства оборони України в прохальній частині апеляційної скарги порушив питання про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Частиною 1 статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частити 1 статті 8 Законом України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або

дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Водночас клопотання не містить обґрунтування обставин, передбачених статтею 136 ЦПК України та статтею 8 Закону України "Про судовий збір" як підстав для відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для його задоволення.

Таким чином скаржнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 726 грн 72 коп.

Судовий збір повинен бути сплачений на розрахунковий рахунок № UA0026010, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н, код класифікації доходів бюджету 22030101, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998.

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати оригінал відповідної квитанції про сплату судового збору.

Керуючись статтями 127, 185, 356, 357 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України - Марціса Богдана Сергійовича про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України, подану представником Марцісом Богданом Сергійовичем, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 9 липня 2025 року залишити без руху та надати строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали у визначений строк, апеляційна скарга буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Головачов