ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/3920/25

Провадження № 22-ц/820/1774/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Спецкомунтранс» на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2025 року (суддя Вдовичинський А.В.) за заявою комунального підприємства «Спецкомунтранс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року комунальне підприємство «Спецкомунтранс» звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 2232,96 грн.

Заява обґрунтована тим, що з відповідачами було укладено індивідуальний договір який було опубліковано на веб-сайті заявника 01.10.2023 року та який набрав чинності 01.11.2023 р. Відповідно до п.2 зазначеного договору фактом приєднання споживача до умов договору є прийняття пропозиції укласти договір(акцепт), вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви про укладення договору (додаток до договору), сплату рахунку за надану послугу, факт споживання послуги.

Згідно з розрахунком заборгованості, крім основного платежу за жовтень 2023 року - грудень 2023 року в розмірі по 25,07 грн., а з січня 2024 року - 29,90 грн., також нараховувалась плата за абонентське обслуговування в розмірі 6,60 грн., на підтвердження обґрунтування вимог надано копію додаткової угоди № 1 від 01.01.2024 року, яка підтверджує розмір тарифів за індивідуальними договорами в багатоквартирних будинках.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2025 року відмовлено КП «Спецкомунтранс» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме вивезення побутових відходів.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не дотримано вимог закону, а саме пункту 3 частини 3 статі 163 ЦПК України, оскільки не додано копію договору про надання послуг з управління побутовими відходами, який укладено між заявником та боржниками.

В апеляційній скарзі КП «Спецкомунтранс», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що до заяви заявником було додано усі необхідні докази, на підставі яких суд може вирішити питання видачі судового наказу. Проте, судом першої інстанції надані заявником докази належним чином не враховано, не проаналізовано та не надано правової оцінки пункту 1 додаткової угоди №1 до договору від 01.01.2024 року щодо встановлення вартості послуг за управління побутовими відходами та плати за абонентське обслуговування. Заявником у заяві чітко вказано назву та реквізити нормативно-правового акту яким встановлено розмір тарифів на послуги, кількість осіб щодо яких проводиться нарахування за надані послуги, розмір тарифу на одну особу в місяць, розмір плати за абонентське обслуговування, загальну суму до сплати в місяць та загальну суму заборгованості, що судом враховано не було.

У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не погоджуються із доводами апеляційної скарги, просять залишити оскаржувану ухвалу без змін, а скаргу без задоволення. Зазначають, що їм не було відомо що КП «Спецкомунтранс» надає послуги з вивезення побутових відходів, сума оплати та реквізити заявником їй не повідомлялись, догорів із КП «Спецкомунтранс» ними не укладався. Крім того, до відзиву додано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 від 25.12.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст.376 ЦПК України).

Судом встановлено, що 30 травня 2025 року комунальне підприємство «Спецкомунтранс» звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за житлово-комунальні послуги. в розмірі 2232,96 грн.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу заявник вказав боржниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та зазначив, що розмір заборгованості виник за період із 01.11.2023 по 30.04.2025 року, із розрахунку тарифу, що за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровані 5 осіб.

Відмовляючи заявнику КП « Спецкомунтранс» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості, суд першої інстанції зазначив, що заяву подано з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, оскільки заявником не додано договір, укладений між заявником та боржниками, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Наказне провадження один із видів проваджень цивільного судочинства, у якому без розгляду справи по суті на підставі безспірних вимог та доказів, поданих заявником, видається судовий наказ, згідно з яким з боржника стягуються грошові кошти.

Статтями12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для справи.

Стаття 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

До заяви про видачу судового наказу заявником додано копію індивідуального договору від 01.11.2023 року який було опубліковано на веб-сайті заявника 01.10.2023 року який набрав чинності 01.11.2023 року.

В п.2 індивідуального договору вказано, що фактом приєднання споживача до умов договору є прийняття пропозиції укласти договір(акцепт), вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви про укладення договору (додаток до договору), сплату рахунку за надану послугу, факт споживання послуги.

Протею, доказів підписання боржниками заяви про укладення договору (додаток до договору), сплату рахунку за надані заявником послуги не надано, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту споживання боржниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 наданої заявником послуги, докази що обґрунтовують розмір встановленого тарифу на послуги заявника до 01.01.2024 р. та абонентської плати зазначені в розрахунку заборгованості.

Крім того, згідно наданої до відзиву на апеляційну скаргу копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 25.12.2017 року, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку визначальним для правильного застосування судом норм процесуального права та можливості розгляду справи за правилами наказного провадження, яке законодавець відокремив від інших видів провадження у цивільних справах, є саме наявність укладеного між сторонами в письмовій (електронній) формі договору, а не фактичне існування договірних відносин.

Тому, вирішуючи питання щодо видачі судового наказу, суд першої інстанції, керуючись вимогами процесуального закону, закріпленими у Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України, дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відсутність підстав для видачі такого судового наказу.

Суд першої інстанції правильно встановив, що саме заявником в порушення вимог статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу не було додано копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до наведених вище норм процесуального закону, надання такого договору є необхідним, оскільки він є належним доказом, на підставі якого суд, вирішуючи питання про видачу судового наказу, може перевірити ряд обставин, що мають значення для справи, зокрема, правильність нарахування плати за отримані житлово-комунальні послуги, відповідність такого нарахування умовам договору та закону, правильність розрахунку заборгованості, тощо.

Таким чином, подані заявником документи не підтверджують виникнення або порушення права саме щодо безспірної грошової вимоги, за якою ним подано заяву про видачу судового наказу.

Тому, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо помилковості висновку суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу є безпідставними та необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку, який не спростований доводами апеляційної скарги.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що заявник не позбавлений права звернутися з відповідними позовними вимогами про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг у порядку позовного провадження у випадку спору.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Спецкомунтранс» залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк