Дата документу 23.07.2025 Справа № 331/6525/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/6525/24 Головуючий у 1-й інстанції: Антоненко М.В.
Провадження № 22-ц/807/1157/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Камаловій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2025 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 143» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтня 2024 року представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 143» - адвокат Рикун А.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив суд стягнути солідарно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 143» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 2 241,67 грн. та судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2025 року провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 143» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості закрито.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2025 року виправлено описку, допущену у резолютивній частині ухвали суду від 21 березня 2025 року по справі № 331/6525/24 (провадження № 2/331/613/2025) в частині зазначення щодо стягнення понесених позивачем судових витрат.

Резолютивну частину рішення суду від 21 березня 2025 року доповнено наступним:

«Стягнути зі ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 143» () сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі по 2 342 (дві тисячі триста сорок дві) гривні 67 копійок з кожного».

Не погоджуючись із ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2025 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати, судові витрати покласти на позивача.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, щосуд першої інстанції фактично не вирішив справу по суті. Жоден із доводів відповідачів не був належним чином розглянутий або оцінений судом, не надано належної оцінки жодному з документів, поданих відповідачами до суду першої інстанції, зокрема, заявам, відзивам, клопотанням, запереченням та письмовим поясненням.

Звертає увагу, що суд першої інстанції закрив провадження у справі на підставі заяви позивача від 29.11.2024 року, що є порушенням норм цивільного процесуального законодавства. Суд не встановив фактичних обставин справи, не дав оцінки доводам відповідачів і фактично ухвалив судове рішення виключно на підставі односторонніх тверджень позивача без перевірки їх обґрунтованості.

Зауважує, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що з відповідачів на користь ОСББ «Гоголя 143» необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Так, суд не оцінював рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, чи була їх сума обґрунтованою.

Посилається також на те, що ухвалою від 21.04.2025р. суд не виправив помилки у тексті судового рішення від 21.03.2025р., зумовлені арифметичними або граматичними помилками (описками), а доповнив текст судового рішення, тобто змінив повністю текст рішення, що є грубим порушенням цивільного процесуального законодавства.

Зауважує, що заявник звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом (справа №908/1085/25) щодо визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя, 143», оформлене Протоколом №9 від 30.04.2024р., що є новою обставиною, результати цього можуть мати вирішальне значення для об`єктивного та обґрунтованого рішення у справі № 331/6525/24. Протокол №9 від 30.04.2024 року фігурує у справі № 331/6525/24 як доказ щодо стягнення заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг.

Від голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 143» Кандибки Н.Б. надійшов відзив, у якому вона просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржувану ухвалу залишити без змін. Зазначає, що предметом позову є стягнення заборгованості з оплати за житлово - комунальні послуги, які понесені позивачем перед суб`єктом господарювання. Внаслідок неналежного виконання відповідачами свого обов`язку щодо сплати витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, оплати комунальних послуг, у відповідачів перед позивачем утворилася заборгованість за період 2022 року по серпень 2024 року у розмірі 12 241,69 грн. 08.10.2024 року відповідачами було сплачено суму боргу у розмірі 10 000 грн., а 07.11.2024 року - решту суми боргу.

Стефанцев М.М. сформував в системі «Електронний суд» відповідь на відзив, вважає, що доводи та аргументи, викладені позивачем у відзиві, не містять належних та допустимих заперечень та спростувань щодо наведенихапелянтом обставин, фактів та правових підстав апеляційної скарги, ізпосиланням на відповідні докази та норми права.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість відповідача перед позивачем була сплачена в процесі розгляду справи, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору, а заява представника позивача від 29.11.2024 фактично є заявою про відмову від позову у зв`язку з погашенням боргу, суд, з урахуванням класичного принципу jura novit curia, вважає за можливе задовольнити заяву позивача про закриття провадження у справі, проте із застосуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

29 жовтня 2024 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 143» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2024 відкрито провадження у цій справі.

29 листопада 2024 року представник ОСББ «Гоголя 143» через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження по справі №331/6525/24 у зв`язку з відсутністю предмету спору. Також просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат (витрати на сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу).

В обґрунтування клопотання представник ОСББ «Гоголя 143» зазначав, що відповідачі 08.10.2024 сплатили заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., 07.11.2024 відповідачами сплачено решту суми заборгованості, яка є предметом спору у даній справі. Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що предмет спору на даний час відсутній (заборгованість сплачено в повному обсязі), провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору; позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частина 2 ст. 255 ЦПК України передбачає, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Зміст попередньої норми, а також зміст ст. 142 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає способи розподілу судових витрат, які безпосередньо залежать від підстави закриття провадження у справі.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі щодо вирішення питання про закриття провадження та розподілу судових витрат доходить до суперечливих висновків, що вказує на грубе порушення норм процесуального законодавства.

Так, суд першої інстанції зазначає: «Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем була сплачена в процесі розгляду справи, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору, а заява представника позивача від 29.11.2024 фактично є заявою про відмову від позову у зв`язку з погашенням боргу, суд, з урахуванням класичного принципу jura novit curia, вважає за можливе задовольнити заяву позивача про закриття провадження у справі, проте із застосуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України».

Слід зазначити, що принцип jura novit curia в даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки вирішення клопотання лежить у площині процесуального права, а не матеріального.

Зважуючи, що від підстави закриття провадження залежить, в тому числі, розподіл судових витрат, суд повинен був визначитись з питанням підставності клопотання про закриття провадження, заявленого позивачем, з огляду на принцип диспозитивності, на встановлені обставини справи, позицію відповідача.

За наведених обставин, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2025 року у цій справі скасуватита направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко