Справа № 541/2922/24
Номер провадження 2/541/98/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 серпня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

за участі секретаря Докуніної А.С.,

за участю позивачки та її представника адвоката Сидоренка Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, факту належності документу, факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Ромоданівської селищної ради про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, факту належності документу, факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свій позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті залишилась спадщина, зокрема право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Переможець», розташовану на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, за № 369 по проекту розташування земельних часток (паїв) реформованого КСП «Переможець». На момент смерті ОСОБА_3 разом з ним проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 його син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який і прийняв спадщину після смерті батька шляхом вступу в управління та володіння його особистим майном та речами і таким чином прийняв і іншу частину спадщини у вигляді права на вищевказану земельну частку (пай) (якій як не витребуваній земельній ділянці зараз надано кадастровий номер :00:002:0037 згідно викопіювання із схеми організації території земельних часток (паїв ) в межах розпаювання земель КСП «Переможець» вартістю 96011,99 гривень).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 - син ОСОБА_3 . При цьому в посвідці про народження ОСОБА_4 прізвище його батька значиться як « ОСОБА_5 » а не « ОСОБА_6 ». Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) яке він фактично прийняв після смерті свого батька ОСОБА_3 та на право приватної власності на земельну ділянку площею 3.14 га, розташовану на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №539432, виданого на підставі рішення 18-ї сесії 23 скликання Ромоданівської селищної ради народних депутатів від 23 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 642, вартістю 95424,60 грн.

Спадщину після ОСОБА_4 у вигляді права на земельну частку (пай) та права приватної власності на земельну ділянку прийняла за заповітом, посвідченим Ромоданівською селищною радою Миргородського району Полтавської області від 10 квітня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №58, її двоюрідна тітка ОСОБА_7 , але не оформила своїх спадкових прав на спадщину після ОСОБА_4 і померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також позивачка зазначила, що на момент смерті ОСОБА_7 вона постійно проживала з нею за однією адресою по АДРЕСА_2 в її будинку, здійснювала за нею догляд та поховала її, і тому вважала, що прийняла після неї спадщину в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Коли вона звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_7 , їй у цьому було відмовлено по причині не підтвердження факту родинних стосунків між ОСОБА_4 і його батьком ОСОБА_3 , не підтвердження факту прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , належності ОСОБА_4 державного акта Р1 №539432, в якому помилково вказано прізвище « ОСОБА_6 », документального підтвердження її родинних стосунків, а також її постійного проживання на момент смерті зі спадкодавицею ОСОБА_7 .

З огляду на це позивачка просила: встановити факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт прийняття померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті його батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №539432, виданого на підставі рішення Ромоданівської селищної ради від 23 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 642, який посвідчує право власності на земельну ділянку площею 3,14 га, розташовану на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт того, що ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є її двоюрідною тіткою; встановити факт її постійного проживання за однією адресою по АДРЕСА_2 зі спадкодавицею ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті останньої; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Переможець» за №369 по проекту розташування земельних часток ( паїв ) реформованого КСП «Переможець»; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право приватної власності на земельну ділянку площею 3.14 га. розташовану на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №539432, що виданий на підставі рішення 18-ї сесії 23 скликання Ромоданівської селищної ради народних депутатів від 23 березня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №642.

Ухвалою суду від 23.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.09.2024 року підготовче провадження у справі було закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 25.10.2024 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Сидоренко Ю.В. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечували, просили розглядати справу за відсутності їх представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що з позивачкою має дружні відносини вже багато років, знала ОСОБА_7 , родичку позивачки, яка доглядала ОСОБА_9 , готувала їй їжу, а останні пів року взагалі в неї проживала. Коли ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла, то ОСОБА_10 займалася її похороном, доглядає її могилу. Також свідок повідомила, що знала ОСОБА_4 , з яким проживала ОСОБА_7 , але не довго. Своїх дітей у ОСОБА_7 не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона знає позивачку. З ОСОБА_7 в с. Дібрівці вони жили на одній вулиці, постійно спілкувалися з нею. Знає, що позивачка племінниця ОСОБА_7 постійно їздила до неї, привозила їй продукти, допомагала по господарству. Останній час перед смертю ОСОБА_7 позивачка була з нею постійно, ночувала у неї. Своїх дітей у Ніни не було, померла вона восени 2010 року.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що з ОСОБА_7 в с. Дібрівці проживали поруч через межу, вона часто бувала у неї. У ОСОБА_7 своїх дітей не було, позивачка її доглядала, останні пів року проживала разом з нею до моменту її смерті та здійснила її поховання, відбувала обіди.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 3 від 19.04.2024, що міститься в матеріалах спадкової справи № 147/2006, заведеної Другою Миргородською державною нотаріальною конторою до спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а.с.7,52-53).

Відповідно до довідки, наданої Полтавським обласним державним нотаріальним архівом, та відомостей Спадкового реєстру спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась (а.с.7).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №317 від 16.04.2024р. ОСОБА_3 дійсно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Відповідно до листа Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 26.11.2023 № 1365/310-23, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Переможець», розташованого на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, на ім`я ОСОБА_13 відсутні записи щодо реєстрації сертифікату на земельну частку (пай). ОСОБА_13 внесений до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) на території Ромоданівської селищної ради, що міститься в проекті розташування земельних часток (паїв) реформованого КСП «Переможець» та складання державних актів на право власності на землю на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, а саме вказано номер ділянки 369 та площа паю -2,78 га. Відомості щодо видачі державного акту на право власності на земельну на ім`я ОСОБА_13 станом на 01.01.2013 року відсутні (а.с.10-12).

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 2,78 га колишнього КСП «Переможець» за № НОМЕР_1 по проекту розташування земельних часток (паїв) реформованого КСП «Переможець», розташованого на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області.

Згідно з посвідкою про народження ОСОБА_4 № НОМЕР_2 , його батьком є ОСОБА_3 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 15 березня 2017 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай), яку він фактично прийняв після смерті свого батька ОСОБА_3 , та на право приватної власності на земельну ділянку площею 3,14 га, розташовану на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №539432, виданого на підставі рішення 18-ї сесії 23 скликання Ромоданівської селищної ради народних депутатів від 23 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №642 (а.с.15).

Згідно з матеріалами спадкової справи № 147/2006, заведеної Другою Миргородською державною нотаріальною конторою до спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , спадщину після нього прийняла за заповітом, посвідченим Ромоданівською селищною радою Миргородського району Полтавської області 10 квітня 2006 року, зареєстрованим у реєстрі за № 58, ОСОБА_7 , але не оформила своїх спадкових прав (а.с.44-61).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 11 жовтня 2010 року (а.с.17).

Згідно з довідкою Організаційного відділу Миргородської міської ради Полтавської області від 18.04.2024 № 20/03-24 ОСОБА_1 здійснювала догляд за хворою тіткою ОСОБА_7 до моменту її смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 та провела її поховання за власний рахунок (а.с.19).

Постановою державного нотаріуса Миргородської державної нотаріальної контори Лавренко Н.В. від 19.04.2024р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , у зв`язку із відсутністю документально підтвердженого факту родинного зв`язку між померлим ОСОБА_3 та померлим ОСОБА_4 , не підтвердження факту прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , не підтвердження належності ОСОБА_4 державного акта Р1 №539432, в якому вказано прізвище « ОСОБА_6 », неможливістю встановити факт прийняття спадщини та відсутністю документального підтвердження родинних відносин між померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.7-8).

Відповідно до інформації, що міститься у відповіді Миргородського відділу ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області від 05.06.2024 № 38/30.16-35 на адвокатський запит, позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 » в зв`язку з укладенням шлюбу 22.02.1997, актовий запис № 2, складений Виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.20).

Згідно зі свідоцтвом НОМЕР_5 від 26.06.1980 про народження ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , її матір`ю є ОСОБА_17 (а.с.127).

Відповідно до інформації, що міститься у відповіді Миргородського відділу ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області від 05.06.2024 № 38/30.16-35 на адвокатський запит, ОСОБА_18 змінила прізвище на « ОСОБА_14 » в зв`язку з укладенням шлюбу 17.11.1979, актовий запис № 20, складений Виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.20).

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_18 НОМЕР_6 від 29.09.1958 її матір`ю є ОСОБА_19 (а.с.126).

ОСОБА_20 , 1932 року народження, змінила прізвище на « ОСОБА_21 » в зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_7 від 22 травня 1951 року (зв.бік а.с.126).

Згідно зі свідоцтвом про народження НОМЕР_8 від 14.03.1951 батьком ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є ОСОБА_22 , а матір`ю ОСОБА_23 (зв.бік а.с.127).

Відповідно до інформації, що міститься у відповіді Миргородського відділу ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області від 15.04.2025 № 55/30.16-34 на адвокатський запит, наявний актовий запис про народження № 311 від 10.03.1965, поновлений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Миргородському району Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області на ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , батько ОСОБА_22 , мати ОСОБА_23 (зв.бік а.с.140).

Таким чином, ОСОБА_24 і ОСОБА_20 баба позивачки, є рідними сестрами.

Відповідно до інформації, що міститься у відповіді Миргородського відділу ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області від 05.06.2024 № 38/30.16-35 на адвокатський запит, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян було виявлено актовий запис про шлюб на ОСОБА_24 по Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Чорноморського районного управління юстиції (а.с.20). Згідно з відповіддю Миргородського відділу ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області від 15.04.2025 № 55/30.16-34 на адвокатський запит підтвердити шлюб ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , немає можливості оскільки не вказана дата, місяць і рік народження нареченої в актовому записі про шлюб (зв.бік а.с.140). Чорноморське районне управління юстиції знаходилось в Автономній Республіці Крим, яка наразі окупована росією.

Також, у відповіді Миргородського відділу ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області від 15.04.2025 № 55/30.16-34 на адвокатський запит повідомлено про наявність актового запису про народження № 100 від 27.11.1946 року, складеного Виконавчим комітетом Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області на ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , батько ОСОБА_27 , мати ОСОБА_28 (зв.бік а.с.140).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 7 від 28.05.2025 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції 06 серпня 1963 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_29 і ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , номер актового запису 55, в зв`язку з чим остання змінила прізвище на « ОСОБА_31 », а 01 грудня 1965 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстроване розірвання цього шлюбу, номер актового запису 481 (а.с.161-164). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 1 від 28.05.2025 прізвище дружини після розірвання шлюбу « ОСОБА_31 » (а.с.161-164).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 5 від 17.05.2025 Виконавчим комітетом Черемушнянської сільської ради Валківського району Харківської області 11 січня 1972 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_32 і ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , номер актового запису 2, в зв`язку з чим остання змінила прізвище на « ОСОБА_34 » (а.с.154-156).

Таким чином, померла ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_25 , тобто двоюрідною тіткою ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами і показаннями свідків.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц)

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри (пункт 109 постанови Верховного Суду від 18 грудня 2024 року у справі № 757/57816/20-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, на час смерті ОСОБА_3 діяли положення Цивільного кодексу Української РСР.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Дана правова позиція також закріплена в п.9 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини, зокрема фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном.

Згідно зі ст.ст. 524-527 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17 (провадження № 61-11869св19) зазначено, що фактичний вступ у володіння спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним: довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини: запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі): інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено письмовими доказами на день смерті ОСОБА_3 дійсно проживав разом з сином ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що свідчить про фактичний вступ у володіння спадковим майном та прийняття всієї спадщини ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_3 .

На час смерті ОСОБА_7 діяли положення Цивільного кодексу України, відповідно до яких спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналогічний висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року справа № 205/2102/19-ц.

Факт постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами та показами свідків.

Щодо належності померлому ОСОБА_4 державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №539432, виданого на підставі рішення Ромоданівської селищної ради від 23 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 642, який посвідчує право власності на земельну ділянку площею 3,14 га, розташовану на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, суд вважає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце час народження якої , що зазначені в документі не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем, часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 №539432, виданому на підставі рішення Ромоданівської селищної ради від 23 березня 2001 року, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 642, зазначене прізвище власника на ім`я якого видано вказаний державний акт як « ОСОБА_6 » (а.с.15).

Відповідно до листа Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 26.11.2023 №1365/310-23, відділ надає копію державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №539432, площею 3,14 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що зареєстрованй в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 642 від 23.02.2002 року та зазначає що цей державний акт виданий на ім`я ОСОБА_35 (а.с.10-12).

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що при видачі державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №539432, в ньому допущена помилка, а саме, в прізвищі власника « ОСОБА_5 » допущена помилка і зазначено « ОСОБА_6 ».

Згідно з п. 4.1.-4.6. Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009р. № 325, виправлення орфографічних та технічних помилок не дозволяється. У разі виявлення орфографічних або технічних помилок на стадії заповнення, підписання та реєстрації бланка такий комплект бланків вважається зіпсованим. Зіпсований комплект бланків протягом 5 робочих днів за актом приймання- передавання та з відповідним супровідним листом (із зазначенням суті допущених орфографічних або технічних помилок) із дотриманням норм законодавства у сфері бухгалтерського обліку та обігу документів суворого обліку повертається до відповідного територіального органу Держкомзему. У разі виявлення у виданому державному акті орфографічних або технічних помилок землевласником (землекористувачем) такий землевласник землекористувач) звертається до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою (клопотанням) про видачу нового державного акта. У заяві (клопотанні) відображається суть виявлених помилок. До заяви (клопотання) додаються: копія такого державного акта, копія акта приймання-передавання межових знаків на зберігання; копія акта перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; копія документа, на підставі якого набуто право на землю. Новий державний акт видається протягом 15 робочих днів з дати надходження вищезазначених документів до територіального органу Держкомзему за рахунок органу, який здійснив реєстрацію такого державного акта. При видачі нового державного акта державний акт, у якому було допущено помилку, повертається до відповідного територіального органу Держкомзему і вважається зіпсованим.

Згідно зі ст. 126 ЗК України у редакції чинній до 2013 року, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 цієї статті.

З 01 січня 2013 року набули чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр», Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», згідно з якими повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій) з 1 січня 2013 року припинилися.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, територіальні органи Держземагентства України здійснюють свої повноваження у сфері регулювання земельних лише у межах повноважень та у спосіб, що встановлені відповідними нормами чинного законодавства.

Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З набранням чинності 01.01.2013 р. постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 р. №1051, постанова Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 №1021 втратила чинність.

Починаючи з 01.01.2013 року вищевказані Порядки, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація земельних ділянок, державна реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки, втратили свою чинність відповідно до положень частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру».

Зокрема, з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року №3613-VІ та Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів.

Відповідно до положень пункту 9 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», видача державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Держкомзему України при проведенні державної реєстрації земельної ділянки лише до 01 січня 2013 року. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки не виготовляються, не видаються та не реєструються. Отже позивачка не може отримати новий державний акт замість державного акту, у якому було допущено помилку, тому її вимога про встановлення факту належності цього правовстановлюючого документа ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

Стосовно визнання за позивачкою права на земельну частку (пай) та права власності на земельну ділянку, суд звертає увагу на таке.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Встановлено, що ОСОБА_3 внесений до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) на території Ромоданівської селищної ради, що міститься в проекті розташування земельних часток (паїв) реформованого КСП «Переможець» та складання державних актів на право власності на землю на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області (№ ділянки по проекту 369) (а.с.32-34). Відомості щодо видачі ОСОБА_4 державного акту на право власності на земельну ділянку станом на 01.01.2013 року відсутні, що підтверджуються листом Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (а.с.10).

Відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв): право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом (ч.1 ст.1); документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) (ч. 2 ст.2).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивачка, як спадкоємець за законом майна ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , не має можливості оформити своє право на земельну частку (пай) та земельну ділянку (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.04.2024.), чим порушуються її права.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права.

Оскільки позивачка виконала всі необхідні умови для отримання спадщини, суд вважає за необхідне визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2,78 га колишнього КСП «Переможець» за № 369 по проекту розташування земельних часток (паїв) реформованого КСП «Переможець», розташованого на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, та право власності на земельну ділянку площею 3,14 га. розташовану на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №539432, що виданий на підставі рішення 18-ї сесії 23 скликання Ромоданівської селищної ради народних депутатів від 23 березня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №642. в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №539432, виданого на підставі рішення 18-ї сесії 23 скликання Ромоданівської селищної Ради народних депутатів від 23 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 642, який посвідчує право власності на земельну ділянку площею 3,14 га, розташовану на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , за адресою АДРЕСА_2 разом зі спадкодавицею ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай) площею 2,78 га колишнього КСП «Переможець» за № 369 по проекту розташування земельних часток (паїв) реформованого КСП «Переможець», розташованого на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку площею 3,14 га, розташовану на території Ромоданівської селищної ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №539432, що виданий на підставі рішення 18-ї сесії 23 скликання Ромоданівської селищної Ради народних депутатів від 23 березня 2001 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 642.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Відповідачі:

- Ромоданівська селищна рада Миргородського району Полтавської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 4, смт. Ромодан, Миргородський район, Полтавська область, .

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Суддя: О. М. Дністрян