Провадження № 2/522/298/25
28 липня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання Єрганінової К.С.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Південний шлях», ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів та 3% річних, інфляційних втрат,
Позивач в особі представника Кузиної М-О.С. звернулася 30.09.2024 до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Південний шлях» про стягнення безпідставно отриманих коштів та 3% річних, інфляційних втрат, згідно з заявою про зміну предмету позову від 13.03.2025 позивач просить:
- стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПП «Південний Шлях» на користь ОСОБА_1 197 77, 52 грн, з яких 189 814 грн безпідставно отримані кошти, 2 433,37 грн 3% річних, 5 730,15 грн інфляційні втрати та 8 712,08 доларів США, з яких 8 600 доларів США безпідставно отримані кошти, 112,08 грн 3% річних;
- стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ПП «Південний Шлях» на користь ОСОБА_1 34 046,67 грн, з яких 32 900 грн безпідставно отримані кошти, 357,42 грн 3% річних, 789,25 грн інфляційні нарахування.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2024 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 19.11.2024.
Ухвалою від 02.10.2024 відмовлено у задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.
Ухвалою від 08.10.2024 забезпечено участь представника позивача в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.
Розгляд справи у підготовчому засіданні 19.11.2024 відкладено на 14.01.2025 у зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду.
Ухвалою від 22.11.2024 забезпечено участь представника позивача в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.
У підготовчому засіданні 14.01.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_6 , яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, розгляд справи відкладено на 30.01.2025 з метою надання часу представнику позивача на дооформлення заяви.
В результаті проведеного підготовчого засідання 30.01.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, з метою отримання доказів у засідання оголошено перерву до 13.03.2025.
У підготовчому засіданні 13.03.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_6 , яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, залучено до участі у справі відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , з метою сповіщення відповідачів розгляд справи відкладено на 14.04.2025.
У підготовчому засіданні 14.04.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_6 , яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, та ОСОБА_7 , відповідач повідомив, що ОСОБА_3 знаходиться за кордоном, у засіданні було прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову від 13.03.2025, у засіданні оголошено перерву до 06.05.2025 з метою надання часу відповідачам ознайомитися зі справою та подати відзив.
До суду 17.04.2025 надійшло клопотання представника позивача про закриття провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_7 , який добровільно 16.04.2025 оплатив ОСОБА_1 4 109 грн.
Ухвалою від 06.05.2025 закрито провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про солідарне стягнення з ОСОБА_7 та Приватного підприємства «Південний шлях» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 4 108,98 грн.
В результаті проведеного підготовчого засідання 06.05.2025 за участі представника позивача ОСОБА_6 , було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 23.06.2025.
У судовому засіданні 23.06.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_6 , яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, суд перейшов до заочного розгляду справи, з метою повторного сповіщення відповідачів відклав розгляд справи на 28.07.2025.
У судове засідання 28.07.2025 учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином. Представник позивача ОСОБА_6 28.07.2025 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 21 березня 2024 року (у договорі помилково вказаного 2023 року) між приватним підприємством «Південний шлях» та ОСОБА_1 укладено договір №438/21-03 про надання послуг з відбору автомобіля на аукціонах США, організації його поставки та розмитнення, за умовами якого ПП «Південний шлях» зобов`язалося власними силами і засобами надати ОСОБА_1 інформаційно-консультаційні послуги з пошуку та підбору транспортного засобу на ринку Сполучених Штатів Америки, а ОСОБА_1 зобов`язалася сплатити оговорені послуги (а.с.46-47).
ПП «Південний шлях» зареєстровано 18.07.2002 з видами діяльності, зокрема, торгівля автомобілями та легковими транспортними засобами. Засновником та керівником підприємства є ОСОБА_2 (а.с.39-40).
ПП «Південний шлях» виставило ОСОБА_1 рахунки за оплату послуги доставки у розмірі 75 405 грн та за оплату портових послуг у розмірі 76 409 грн, страхування машин у розмірі 9 630 грн та доставки до м.Києва у розмірі 18 000 грн (а.с.37, 38).
Платіжну картку № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 емітовано на ім`я ОСОБА_3 . Платіжну картку № НОМЕР_4 емітована на ім`я ОСОБА_7 , про що свідчить лист АТ «Універсал Банк» від 03.02.2025 (а.с.119).
ОСОБА_2 емітовано картку № НОМЕР_1 , про що свідчить лист АТ КБ «Приват Банк» (а.с.122).
Згідно наявних квитанцій встановлено, що ОСОБА_1 здійснила на картку ОСОБА_2 наступні оплати: 02.04.2024 30 000 грн, 02.04.2024 16 409 грн, 02.04.2024 30 000 грн, 02.04.2024 30 000 грн, 02.04.2024 15 405 грн, 02.04.2024 30 000 грн (а.с.43-44).
ОСОБА_2 26.03.2024 та 29.03.2024 склав два акти прийому-передачі грошових коштів, згідно якими він отримав від ОСОБА_1 38 000 грн та 8 550 доларів США (а.с.45).
Згідно наявних квитанції встановлено, що ОСОБА_1 здійснила на картку ОСОБА_3 наступні оплати: 04.04.2024 14 000 грн, 09.04.2024 3170 грн, 29.04.2024 9 630 грн, 02.06.2024 4 000 грн, 29.06.2024 2 100 грн (а.с.41-42).
Таким чином, ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 грошові кошти у загальному розмірі 8 550 дол. США та 189 814 грн.
ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_3 перевела грошові кошти у загальному розмірі 32 900 грн.
ОСОБА_1 стверджує, що договір виконано не було, автомобіль їй не поставлений. Доказів зворотного суду не представлено.
Частиною першою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Системне тлумачення абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України та пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що:
а) законодавець не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції; б) правила абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція; в) в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України (висновок щодо застосування норм права, викладений у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 396/29/17, від 12 червня 2020 року у справі № 906/775/17, від 13 травня 2021 року у справі № 910/6360/20), від 03 грудня 2024 року у справі № 903/1251/23 (903/187/24).
З оглядну на актуальні правові висновки Верховного Суду щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, ефективним способом захисту є вимога про повернення виконаного на підставі положень частин першої, третьої статті 1212 ЦК України.
У зв`язку з тим, що лише ОСОБА_1 виконала договір №438/21-03, а ПП «Південний шлях» такий договір не виконало, то наявні підстави для стягнення з підприємства, його директора та працівника та рахунки яких здійснювалася оплата, безпідставно отриманих коштів на користь ОСОБА_1 . З ОСОБА_2 та ПП «Південний шлях» підлягає стягненню грошова сума у розмірі 189 814 грн та 8 550 доларів США. З ОСОБА_3 та ПП «Південний шлях» підлягає стягненню грошова сума у розмірі 32 900 грн.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем грошових коштів позивача.
Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає у особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.
Така позиція викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 при розгляді справи №910/3831/22.
Представник позивача нараховує 3 % річних та інфляційні витрати на безпідставно отримані кошти в національній валюті гривні за період з моменту здійснення кожного платежу по 03.09.2024, розрахунки правильні та приймаються судом до уваги.
На безпідставно отримані кошти в доларах США представник нараховує лише 3% річних з моменту їх передання, тобто з 29.03.2024 і по 03.09.2024.
Однак, суд не погоджується з таким розрахунком, адже 3% річних представник позивача нараховує на суму 8 600 доларів США, в той час як згідно акту прийому-передачі ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 8 550 доларів США.
За період з 29.03.2024 по 03.09.2024 3% річних на суму 8 550 доларів США становлять 111,43 долари США.
Таким чином, 3% річних нараховані на суму 189 814 грн (оплачено на рахунок ОСОБА_2 ) становить 2 433, 37 грн, а інфляційні втрати на цю суму складають 730,15 грн. В свою чергу, 3% річних нараховані на суму 8 550 доларів США становлять 111,43 доларів США. 3% річних нараховані на суму 32 900 грн (оплачено на рахунок ОСОБА_3 ) становлять 357,42 грн, а інфляційні втрати на цю суму складають 789,25 грн.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_2 в цілому складає 197 977, 52 грн, з яких: 189 814 грн безпідставно отримані кошти; 2 433,37 грн 3% річних; 5 730,15 грн інфляційні втрати та 8 661,43 доларів США, з яких: 8 550 доларів США безпідставно отримані кошти; 111,43 долари США 3% річних.
Нарахована представником позивача заборгованість ОСОБА_2 у розмірі 8 712,08 доларів США є безпідставною, адже ОСОБА_1 передала кошти у розмірі 8 550 доларів США, в той час як представник позивача помилково просить стягнути безпідставно отримані кошти у розмірі 8 600 доларів США, у зв`язку з чим помилково нарахувала 3% річних у розмірі 112,08 доларів США, замість правильного 111,43 доларів США. Тому, заборгованість ОСОБА_2 в цій частині складає 8 661,43 долари США.
В свою чергу, заборгованість ОСОБА_3 в загальному складає 34 046,67 грн, з яких: 32 900 грн безпідставно отримані кошти; 357,42 грн - 3% річних; 789,25 грн інфляційні втрати.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що за подання даного позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 4 750,76 грн (а.с.30).
Між адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Керницька та партнери» та ОСОБА_1 20.08.2024 укладено договір №АО-137 про надання правничої допомоги (а.с.34).
Додатком №1 до договору визначено гонорар адвоката у розмірі 25 000 грн (а.с.34 на звороті).
Згідно платіжних інструкцій від 16.09.2024 та 21.08.2024 ОСОБА_1 оплатила на рахунок АО «ЮК «Керницька та партери» 25 000 грн у справі про стягнення безпідставно набутих коштів (а.с.31, 32).
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, з огляду на часткову обґрунтованість позовних вимог суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір у загальному розмірі 26 000 грн (заявлено до стягнення 29 750,76 грн). Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Південний шлях», ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів та 3% річних, інфляційних втрат задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що йо1го ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 04 серпня 2025 року.
Суддя В.Я.Бондар