Справа № 490/5324/24
Провадження № 2/715/178/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року с. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:

судді Цуркана В.В.

секретар судового засідання Майщук С.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна набутого під час шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна набутого під час шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 вересня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, про що Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального правління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис № 519. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 03 квітня 2024 року у справі №487/9802/23 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Водночас, під час розірвання шлюбу між ними не було вирішено питання про поділ майна набутого в шлюбі.

Зазначає, що 28 листопада 2019 року нею з відповідачем було придбано автомобіль марки FIAT, модель ТІРО, 2019 року випуску. Вказаний автомобіль було придбано під час перебування в шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, а отже має ділиться між ними в натурі. Водночас, вони з відповідачем не домовилися про порядок поділу майна, Відповідач використовує вказаний транспортний засіб на власний розсуд, про його точне місцезнаходження їй невідомо, а отже доцільним вбачається звернутися до суду для розв`язання цього спору.

З метою визначення оціночної (ринкової) власності транспортного засобу вона звернулася до суб`єкту оціночної діяльності ПП Експертно-діловий центр Лідер. Суб`єктом оціночної діяльності 20.06.2024 року було сформовано Звіт про оцінку оціночної (ринкової) вартості легкового автомобіля FIAT ТІРО, 2019 р.в., об`єм двигуна 1368 м3 , VIN: НОМЕР_1 , яким встановлено ринкову вартість транспортного засобу, що складає 345 700,00 грн. На підставі викладеного, просить суд розділити спільне майно подружжя та визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на 1/2 частку легкового автомобіля марки «Fiat Tipo», 2019 р.в., об`єм двигуна 1368 м.куб.. VIN: НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 легкового автомобіля у розмірі 172500,00 грн, а також судові витрати.

06.03.2025 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що у якості доказу на підтвердження вартості майна, що підлягає поділу, позивач надає Звіт з незалежної оцінки майна від 20.06.2024 р. виконаний ПП «Експертно-діловий центр Лідер», проте вони не можуть бути прийняті в якості належних та допустимих доказів, що підтверджують вартість спільного сумісного майна, у зв`язку з наступним. Наданий позивачем звіт в порушення вимог ч. 5 ст. 106 ЦПК України не містить посилання на те, що його підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт-оцінювач ОСОБА_4 зазначає, що нею було проведення обстеження автомобілю. В той же час Звіт не містить фотознімків об`єкту оцінки. Більш того, оцінювач не могла особисто оглянути автомобіль в місті Миколаєві, оскільки не зверталася до відповідача про надання їй об`єкту оцінки для огляду, а автомобіль в період підготовки висновку перебував у його володінні за містом проживання останнього в Чернівецькій області. Також вказує, що Звіт з незалежної оцінки майна складений 20.06.2024 р. не може відображати дійсної вартості спільного майна подружжя станом на 16.03.2025 р., тобто після спливу 8 місяців з дня його виготовлення. За таких обставин Звіт від 20.06.2024 р. не може розглядатися як допустимий доказ дійсної вартості спірного майна. З огляду на те, що він не погоджується із виплатою компенсації в рахунок відшкодування частки Позивачки у спільному майні подружжя, обов`язок доказування вартості автомобілю покладається на Позивача.

24.03.2025 року від представника ОСОБА_3 ОСОБА_1 до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості легкового автомобіля марки «Fiat Tipo», 2019 р.в., об`єм двигуна 1368 м.куб.. VIN: НОМЕР_2 , що становить 172500, 00 грн. та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.

14.07.2025 року від ОСОБА_2 до суду надійшли додаткові пояснення, згідно яких вказує, що транспортний засіб «Fiat Tipo», 2019 р.в. він придбав за кошти, які взяв у кредит у кінці 2019 року і сплачував його сам перебуваючи на фронті до 2022 року , позивачка участі у виплаті кредиту за машину не брала. 01 квітня 2021 року він на вказаному автомобілі поїхав в зону бойових дій (ООС) і до цього часу машини в м. Миколаїв не було. Вказує, що позивачка маючи групу інвалідності і пенсію по інвалідності ніде не працювала і не могла оплачувати кредит, який він взяв. А з лютого 2019 року по 09 грудня 2023 року, він щомісячно надавав позивачці матеріальну допомогу та за ті кошти позивачка зробила у своєму будинку ремонт та придбала меблі. Коли у вересні 2023 року він звільнився з ЗСУ та повернувся до позивачки, остання його не впустила і він поїхав до м. Чернівці. На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні позову.

28.07.2025 року від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення на додаткові пояснення, згідно яких вказує, що автомобіль FIAT TIPO, 2019 року випуску, був придбаний під час шлюбу 28.11.2019, що підтверджується відповідними реєстраційними документами. Відповідач не надав доказів того, що кредит погашався виключно з його особистих коштів, походження яких підтверджено як особисте майно згідно з ч. 1 ст. 57 СК України. Таким чином, автомобіль є спільною сумісною власністю, незалежно від того, хто саме здійснював платежі за кредит. Зазначає, що після розірвання шлюбу 03.04.2024, Відповідач самовільно користується автомобілем, що унеможливлює реалізацію позивачкою свого права на частку майна. Така поведінка є зловживанням правом і перешкоджає спільному володінню та користуванню майном, а тому створює підстави для розв`язання питання про компенсацію вартості частки Позивачці. Щодо тверджень про те, що чоловік перераховував позивачці кошти, а вона ремонтувала будинок та купувала меблі, то такі твердження не мають жодного значення для вирішення питання щодо належності автомобіля. Перерахування коштів дружині в період шлюбу є фінансовою взаємодією подружжя, яка не змінює характеру права власності на автомобіль.

28.07.2025 року від представника ОСОБА_3 ОСОБА_1 до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 легкового автомобіля FIAT TIPO, 2019 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , в розмірі 153881,68 грн. та судові витрати.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та вказав, що на момент придбання спірного нерухомого майна він з позивачкою хоч і були у шлюбі проте не проживали разом, а також спірний автомобіль був куплений за особисті кошти. А тому просив відмовити у задоволені позову.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що згідно договору № 38/2019 купівлі продажу автомобіля від 28.11.2019, ОСОБА_2 купив у ТзОВ «ФЛАГМАН АВТО» транспортний засіб марки FIAT TIPO, 2019 року випуску, VIN: НОМЕР_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2024 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 519 розірвано.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від08лютого 2022року у справі №209/3085/20(провадження№ 14-182цс21(п.п.27-36) звернула увагу на те, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу),співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

На підставі вищенаведеного, ураховуючи що автомобіль марки «Fiat Tipo», 2019 р.в., об`єм двигуна 1368 см.куб.. VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , який згідно Витягу з Єдиного державного реєстру МВС, зареєстрований за відповідачем, є спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки він придбаний в період зареєстрованого шлюбу, тому кожен із сторін має право на 1/2 частку цього автомобіля.

Як випливає з матеріалів справи, спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_2 .

Враховуючи, що спірний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача, а позивачка згідна одержати від відповідача матеріальну компенсацію за належну їй частку автомобіля, суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу із стягненням з відповідача на користь позивачки 1/2 частини його вартості.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16.

Як вбачається з висновку № 3489/2025 авто товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 06.05.2025року, проведеного оцінювачем ОСОБА_5 , ринкова вартість транспортного засобу FIAT TIPO, номерний знак НОМЕР_3 на дату оцінки становить 307763,36 грн. Проти вказаного висновку експерта представник позивача не заперечувала.

Оскільки вартість1/2 частки спірного автомобіля становить 153 881,68 грн., то вказану грошову суму належить стягнути з відповідача на користь позивача, як грошову компенсацію права на належну ОСОБА_3 частку автомобіля марки «Fiat Tipo», 2019 р.в., об`єм двигуна 1368 см.куб.. VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Зменшені позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , грошову компенсацію вартості 1/2 частки спільно сумісної власності подружжя - транспортного засобу марки «Fiat Tipo», 2019 року випуску, об`єм двигуна 1368 см.куб. VIN: НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , що становить 153881 (сто п`ятдесят три тисячі вісімсот вісімдесят одна) гривня 68 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: