Справа 556/78/25
Номер провадження 2/556/330/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01.08.2025

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.

при секретарі - Басик Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селище Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Володимирецька селищна рада Рівненської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Володимирецька селищна рада Рівненської області як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21 квітня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, укладений Бердянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 12. Шлюб розірвано. Від шлюбу у сторін є одна дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач звернувся до суду про стягнення аліментів на утримання сина з відповідачки, справа №556/1835/22. На даний час справа зупинена ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.10.2022 у зв`язку з оголошенням розшуку відповідачки. Позивач отримує державні аліменти на утримання сина, оскільки відповідачка не надає належного утримання.

Після розірвання шлюбу син проживає з позивачем, оскільки рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.97.2022 його місце проживання визначене з батьком.

Позивач сам утримує сина на даний час, оскільки місце перебування матері невідоме. За останньою інформацією, вона перебуває за кордоном.

З того часу, відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, не відвідує її, не бере участі у вихованні, у витратах на утримання, матеріально не допомагає, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Про наведені обставини, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, свідчать наступні факти.

Син позивача є дитиною з інвалідністю, він потребує постійного лікування, відповідного харчування та догляду. Лікуванням сина займається саме батько, у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого є характеристика на позивача, який відповідально ставиться до здоров`я дитини, вчасно проводить всі профілактичні заходи тощо.

Дані обставини вказують на ухилення матері від виконання своїх обов`язків, при цьому все це відповідачка здійснює свідомо без жодних для того перешкод. Усі обов`язки щодо навчання, виховання та утримання сина позивач виконує самостійно, піклується про нього вдома, забезпечує всі умови для його гармонійного, здорового розвитку, навчання та проживання. Син проживає з батьком та перебуває на його утриманні.

Вище наведені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав.

Вказаний позов надійшов до суду 13 січня 2025 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача - адвоката Карпач О.М. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Належним чином повідомлений представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Володимирецької селищної ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Належним чином повторно повідомлена відповідачка, згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через офіційний вебсайт судової влади України, в судове засідання не з"явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подала, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

А тому судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження дитини, серії НОМЕР_1 .

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.07.2022 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з батьком.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина з ОСОБА_2 , справа №556/1835/22. На даний час справа зупинена ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.10.2022 року у зв`язку з оголошенням розшуку відповідача. Позивач отримує державні аліменти на утримання сина, оскільки відповідачка не надає належного утримання.

ОСОБА_1 є внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується довідкою №5602- від 11.09.2024.

Згідно відповіді від 03.06.2025 Управління Соціального захисту населення Вараської РДА - ОСОБА_2 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з 13.06.2022 на території Володимирецької селищної ради - територіальної громади у Вараському районі Рівненської області України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте за місцем реєстрації фактично не проживає.

Відповідно до довідки №19 від 07.01.2025, виданої управлінням соціального захисту населення Вараського районної державної адміністрації, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Вараського районної державної адміністрації і отримує тимчасову допомогу на 1 дитину, у випадку, коли місце проживання матері (батька) невідоме.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням, серії НОМЕР_2 .

Лікуванням сина займається саме ОСОБА_1 , що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного хворого від 20.12.2024. У виписці є характеристика на позивача, який відповідально ставиться до здоров`я дитини, вчасно проводить всі профілактичні заходи тощо.

Згідно характеристики на дитину з Володимирецького закладу дошкільної освіти комбінованого типу «Казка» Володимирецької селищної ради, вихованням ОСОБА_3 , займається саме батько, який зацікавлений у розвитку та вихованні дитини. Вихователі до нього претензій не мають.

На разі ОСОБА_1 з дитиною проживають у гуртожитку, адміністрацією якого також надано позитивну характеристику від 17.12.2024 №245, згідно якої вихованням сина та облаштуванням його побуту займається саме батько.

Згідно акту обстеження умов проживання від 17.12.2024, складеного комісією Володимирецької селищної ради, ОСОБА_3 проживає лише з батьком, яким створено належні умови для його проживання та виховання. ОСОБА_1 самостійно займається утриманням, вихованням та розвитком сина. Мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до малолітньої дитини сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Володимирецької селищної ради №25 від 14 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , уродженець с. Чапаєвка Пологівського району Запорізької області, який проживав по АДРЕСА_2 , та, відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.09.2024 № 5602- зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 вже звертався до Служби у справах дітей із заявою від 29.03.2023 з клопотанням про надання висновку, в якій повідомляв про те, що його колишня дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні, навчанні та розвитку їхнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною.

06.04.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою про залишення питання без розгляду. На той період колишня дружина зрідка допомагала коштами на утримання спільної дитини, хоч увесь час перебувала за кордоном. Службою у справах дітей встановлено, що 25 липня 2022 року було розірвано шлюб. Від шлюбу вони мають одну дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місцем проживання малолітнього сина за рішенням суду від 25.07.2022 року у справі № 556/1077/2 визначено місце проживання батька - ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації Володимирецького ліцею № 2 від 17.12.202-№ 245 на території їхнього закладу, у гуртожитку, організовано проживання ВПО, які постраждали від воєнної агресії росії, де проживає ОСОБА_1 разом з малолітнім сином. За період проживання нарікань на поведінку чоловіка, дотримання правил проживання та чергування не було. Кімната, в якій мешкає сім`я, чиста, затишна, та відповідає санітарно-гігієнічним вимогам. Чоловік сам готує, пере, прибирає. ОСОБА_4 турботливий та люблячий батько. Дитина завжди чиста, охайна, одягнена відповідно до погодних умов. Хлопчик відвідує дошкільний заклад, але дуже часто хворіє, у таких випадках батько завжди звертається до лікарів. ОСОБА_5 сам виховує сина, оскільки маму ОСОБА_2 жодного разу ні з хлопчиком, ні в гуртожитку не помічали.

3 характеристики, виданої Володимирецьким закладом дошкільної освіти комбінованого типу «Казка» Володимирецької селищної ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує старшу інклюзивну групу «Курчатко» з 27.06.2022. В період адаптації дитина швидко звикла до дітей та дорослих та відвідує заклад із задоволенням. ОСОБА_6 виховується у неповній сім`ї, де вихованням дитини займається батько. Хлопчик доброзичливий, спокійний, легко іде на контакт із дорослими та однолітками. Навички самообслуговування у дитини розвинені. Він самостійно одягається, роздягається, дотримується правил поведінки за столом. Тато зацікавлений у розвитку та вихованні дитини. Регулярно підтримує контакт із вихователем, відвідує групові та загальні батьківські збори, запитує про успіхи та труднощі дитини, цікавиться її поведінкою. У разі потреби бере участь у вирішенні проблем, що виникають у дошкільному закладі. Постійно слідкує за станом здоров`я та гігієною свого сина. У разі хвороби своєчасно звертається до лікарів, стежить за лікуванням і дотримується медичних рекомендацій. До садочка ОСОБА_6 приходить чистим, охайним за доглянутим. Тато забезпечує дитину одягом та взуттям за сезоном та відповідно до віку. Дитина радісно реагує на появу тата, охоче проводить час разом, відчуває себе комфортно та у безпеці. Вихователі не мають претензій до батька щодо виховання дитини, оскільки він проявляє належну увагу до потреб сина.

Лікар-педіатр КНП «Володимирецька БЛ», ОСОБА_7 , у виписці з медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 25.12.2024 № 750 зазначає, що ОСОБА_1 до лікаря педіатра звертається при потребі в телефонному та очному режимах в будь-яку пору доби. Дитина має інвалідність, захворювання - виражена затримка психомовного розвитку, атомоторна алалія. Через складність захворювання та вимушене переселення з рідної домівки в інший регіон України, батько прикладає усі зусилля для підтримки емоційного стану сина, проводить різноманітні обстеження і консультації, оперативні втручання, що дають змогу покращити розвиток хлопчика. На прийом приводить дитину вчасно, усі рекомендації виконує в повному обсязі, профілактичні щеплення ОСОБА_6 отримує згідно календаря. На огляд дитина приходить у супроводі батька, завжди чисто одягнена та доглянута. Лікар зазначає, що маму ОСОБА_8 жодного разу не бачила, не спілкувалася з нею навіть в телефонному режимі.

ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності виконавчим комітетом Володимирецької селищної ради не притягувався, скарг на його поведінку в громадських місцях, в побуті, в сім`ї та нарікань і зауважень від сусідів до виконавчого комітету селищної ради не надходило.

Продавці магазину «Володимирець плюс», ОСОБА_9 та « Дарунок », ОСОБА_11 , постійним покупцем яких є ОСОБА_1 , характеризують його, як турботливого батька, який постійно купує дитині одяг та взуття, відповідно до сезону, текстиль, продукти харчування, вітаміни, ін. При відвідуванні магазину ОСОБА_6 завжди доглянутий, охайний та чисто одягнений. Тато ввічливо ставиться до свого сина. Маму дитини ні разу не бачили.

Зі слів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 перебуває за кордоном три роки, інколи телефонує, але син відмовляється з нею спілкуватися. Останні пів року матеріально не допомагає, участі у виховані, навчанні та лікуванні сина не приймає. ОСОБА_6 часто хворіє, додаткові кошти на лікування сина колишня дружина надсилати відмовляється.

Згідно з інформацією відділення поліції № 1 Вараського районного відділу поліції ГУ НП в Рівненській області від 30.03.2023 № 0-15/216/01-23 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведено розшукову справу № 28 від 17.11.2022 року, проте на даний час місце перебування (проживання) останньої не встановлено.

В телефонній розмові працівникам Служби у справах дітей, ОСОБА_2 повідомила, що виїхала за кордон на заробітки, що кошти на утримання дитини надсилала, усі чеки надати не може, оскільки загубила телефон. Працює, аби мати можливість придбати квартиру, щоб забезпечити місце проживання для сина. ОСОБА_2 інформовано щодо участі у засіданні комісії з питань захисту прав дитини при розгляді питання щодо підготовки висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав, на що вона відповіла, що працює та не знає чи зможе бути присутня. У разі відсутності можливості особистої присутності запропоновано реалізувати право на участь у засіданні комісії, приєднавшись до зустрічі через Google Meet. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 04.02.2025, мати дитини не з`явилась, онлайн через відеодзвінок також не приєдналась, на телефонний дзвінок членів комісії не відповіла.

Враховуючи наведене, у зв`язку з тим, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не цікавиться життям малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні, навчанні та розвитку дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 04.02.2025 № 1, Володимирецька селищна рада, як орган опіки та піклування, вважає доцільним, та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна дитина відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Частинами 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 155 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20), від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Суд має встановити усі фактичні обставини для правильного вирішення справи і визначити, у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, чи є рішення суду таким, що ухвалене в інтересах дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 465/3694/14-ц (провадження № 61-36265св18) Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі № 713/63/17 (провадження № 61-27680св18).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу життям сина не цікавилася, участі у вихованні не бере, не піклується про фізичний і духовний розвиток останнього, його вихованням, підготовкою до самостійного життя, із сином не спілкується, матеріально не допомагає.

Таким чином, суд належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам, встановивши усі фактичні обставини для правильного вирішення справи, дійшов до висновку про те, що органом опіки та піклування наведені підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення матері батьківських прав. ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, не надала суду доказів щодо заперечення позову, відзив на позовну заяву не подала, не вказала, що має намір на відновлення відносин із сином, що здійснює дії, спрямовані на налагодження спілкування зі свом малолітнім сином. Відповідачка не скористалася своїми правами, свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому суд вважає, що слід позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно їїсина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як крайній захід, і таке рішення, на думку суду, ухвалене в інтересах дитини.

В той же час, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20.

Таким чином, позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати власного сина, а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Володимирецька селищна рада Рівненської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись Конвенцією про права дитини, Законом України "Про охорону дитинства",ст. ст. 150, 155, 164 СК України, ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Володимирецька селищна рада Рівненської області,як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно її малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити, що один із батьків, який позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Котик Л.О.

Учасники процесу:

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Володимирецька селищна рада Рівненської області, як орган опіки та піклування: місцезнаходження: селище Володимирець, вул. Повстанців, 21, Вараський район, Рівненська область, код юридичної особи .