Справа № 740/3364/25
Провадження № 2/740/1607/25
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 16.06.2025 звернулася до суду із позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду від 27.06.2013.

Позов аргументує тим, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.06.2013 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця з 06.06.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

Дитина проживає разом із позивачкою, вона забезпечує сина необхідними продуктами харчування, якісним одягом.

З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс. Аліментів, які сплачує відповідач на утримання спільного сина ОСОБА_4 , в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для покриття навіть базових потреб дитини, позивачка фактично сама утримує дитину, що ставить її у скрутне матеріальне становище.

Зважаючи на законодавчо змінений мінімальний розмір аліментів на одну дитину (станом на 2025 рік - 3196 грн. для дітей, віком 6-18 років), а також збільшення вікових потреб дитини з часу присудження аліментів у 2013 році, їх розмір, визначений рішенням суду від 27.06.2013, не може задовольнити необхідні потреби дитини та не повністю відповідає вимогам ст. 141 СК України стосовно рівності обов`язків батьків щодо дитини.

Ухвалою судді 18.06.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно шляхом надіслання судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України та за адресою, вказаною позивачкою в позові.

Враховуючи, що відповідач, згідно із п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.06.2013 по справі №740/2505/13-ц із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 06 червня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 підтверджується зміна прізвища позивачки з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 (а.с. 4).

Згідно витягів з реєстру Ніжинської територіальної громади №2023/010088682, №2025/006724799, неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5,8).

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.

Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства можна дійти висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 по цивільній справі № 6-143цс13, зазначивши, що зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми 500 грн. на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача, підлягає задоволенню, враховуючи зміну рівня життя з 2013 року і до теперішнього часу, підвищення цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищення рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, а також те, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини.

Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст.12, 13, 76, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.06.2013 у справі №740/2505/13-ц.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 , аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Карпусь