Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/433/25
Провадження № 2/499/356/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

заочне

12 серпня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Тимчука Р.М. за участю секретаря судового засідання Чумаченко А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Іванівка Березівського району Одеської області справу за позовом Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області про позбавлення батьківських прав посилаючись на такі обставини.

ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батько - ОСОБА_1 , був засуджений до 5 років та 5 місяців позбавлення волі за вчинення злочину передбачених ч.2 ст. 185 ч. 4,ст. 70 КК України. З 14.04.2023 року відбував покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)», та був звільнений 18.11.2024 року, вибув з адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлений на первинний облік в службі у справах дітей Великобуялицької сільської ради наказом № 12 від 13.02.2024 року, як дитина позбавлена батьківського піклування та рішенням виконавчого комітету Великобуялицької сільської ради від 13.02.2024 року № 30 «Про надання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, також рішенням виконавчого комітету Великобуялицької сільської ради від 13.02.2024 року № 31 «Про призначення гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном на малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». гр. ОСОБА_4 є тіткою ОСОБА_5 .

Розглянувши усі зібрані документи та враховуючи, що батько не намагається повернути дитину та не звернувся із заявою до служби у справах дітей про повернення свого сина , хоча письмово та в усному режимі ОСОБА_6 згідно законодавства був попереджений про наслідки за ухилення від обов`язків по вихованню свого сина, з метою захисту законних інтересів дитини 21.03.2025 року Комісія з питань захисту прав дитини сільської ради вирішила, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно його дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є доцільним та таким що відповідає інтересам дитини.

Представник позивача надали заяву про слухання справи у їх відсутність на позовних вимогах наполягали та не заперечували проти заочного рішення.

Представник служба у справах дітей Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області надали до суду клопотання справу розглядати у їх відсутність, позов підтримують.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`являється, про причини неявки не повідомляє, заяв про відкладення розгляду справи не надає, відзив на позов не подав.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судове поштове відправлення (копія позову з додатками, ухвала про відкриття спрощеного провадження) направлялося за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), та вручено особисто, тому у суду є підстави розцінювати, що повідомлена про час розгляду справи.

Отже судом було вжито всі можливі заходи, щодо виклику відповідача по справі до суду.

Суд визнає неявку відповідача з неповажних причин.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01.04.2008, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26.04.2007).

Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

Мати - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Батько - ОСОБА_1 , був засуджений до 5 років та 5 місяців позбавлення волі за вчинення злочину передбачених ч.2 ст. 185 ч. 4,ст. 70 КК України. З 14.04.2023 року відбував покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)», та був звільнений 18.11.2024 року, вибув з адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлений на первинний облік в службі у справах дітей Великобуялицької сільської ради наказом № 12 від

13.02.2024 року, як дитина позбавлена батьківського піклування та рішенням виконавчого комітету Великобуялицької сільської ради від 13.02.2024 року № 30 «Про надання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, також рішенням виконавчого комітету Великобуялицької сільської ради від 13.02.2024 року № 31 «Про призначення гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном на малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». гр. ОСОБА_4 є тіткою ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 27 підпункту 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», служба у справах дітей за місцем походженням дитини на підставі заяви батька, який повернувся з місць позбавлення волі розглядає питання про повернення дитини, обстежує житлові-побутові умови, перевіряє наявність або відсутність заробітку для можливості передачі дитини для подальшого виховання батька.

Якщо за результатами розгляду питання про можливість передачі дитини матері, батькові, неможливо передати дитину для подальшого виховання батька, служба у справах дітей за місцем походженням дитини, позбавленої батьківського піклування протягом двух місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення батьків або матері батьківських прав.

Такі документи можуть бути підготовлені також у разі, коли після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки не звернулися із заявою про повернення дитини.

Розглянувши усі зібрані документи та враховуючи, що батько не намагається повернути дитину та не звернувся із заявою до служби у справах дітей про повернення свого сина , хоча письмово та в усному режимі ОСОБА_6 згідно законодавства був попереджений про наслідки за ухилення від обов`язків по вихованню свого сина, з метою захисту законних інтересів дитини 21.03.2025 року Комісія з питань захисту прав дитини сільської ради вирішила, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно його дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є доцільним та таким що відповідає інтересам дитини.

Наведеними обставинами і фактами у сукупності підтверджується, що ОСОБА_1 , дитиною не цікавиться, ухиляється від здійснення своїх батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку дитини, не проявляє до неї турботи та уваги, не цікавиться її справами та станом здоров`я.

З батьком ще проводилися після цього бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків та звернути увагу на антисанітарний стан.

Згідно характеристики, наданої Великобуялицькою сільською радою від 13.03.2025 року №182/02-24 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Неодноразово надходили скарги в усній формі від жителів селища Буялик на адресу Великобуялицької сільської ради з приводу його постійних алкогольний загулів, неадекватної поведінки та крадіжок.

Працівниками служби у справах дітей Великобуялицької сільської ради та першим заступником сільського голови Великобуялицької сільської ради провели обстеження житлово-побутових умов сім`ї, що підтверджується актом обстеження житлово- побутових умов проживання, складених при відвідуваннях сім`ї(від 12.03.2025 року)

При обстеженні житлово-побутових умов сім`ї зафіксовано, що умов проживання для дитини немає.

Відповідно довідки «Буялицького ліцею № 2 Великобуялицької сільської ради» від 19.03.2025 року № 77 ОСОБА_8 навчається у 8 - А класі.

Відповідно до листа «Буялицького ліцею № 2 Великобуялицької сільської ради» від 19.03.2025 року № 74 ОСОБА_8 навчається з 6 класу. Хлопчика виховує ОСОБА_4 , підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Протягом двох років, за які дитина відвідує Буялицький ліцей № 2, батько ОСОБА_5 жодного разу не виходив на зв`язок з класним керівником. Батько контакту із школою, де навчається дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується.

ОСОБА_1 запрошувався до служби у справах дітей Великобуялицької сільської ради, листом від 04.03.2025 року за № 01/16-25, на бесіду щодо вирішення питання подальшої долі та соціального захисту його неповнолітнього сина ОСОБА_1 .

Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розглядалося на засіданні виконкому Великобуялицької сільської ради 24.03.2025 року, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету від 24.03.2025 року № 36

Зазначені факти можна розцінити, як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

Проведена профілактична робота не дала жодних позитивних результатів.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що становить загрозу для здоров`я та повноцінного розвитку малолітньої дитини, та підтверджують відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, що є підставою у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України для позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд застосовуючи норми матеріального права виходив з такого.

Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.4,5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків а також на підставі інших документів, що стосуються справи.

Представником служби у справах дітей було надано висновок та рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не приділяє уваги фізичному та духовному розвитку, матеріальному забезпеченню своїй дитині, не забезпечує рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу.

Верховний Суд України в ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини.

Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку батька ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" вказується, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

З огляду на викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, є підставами для позбавлення його батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б їй виконувати свої батьківські обов`язки не встановлено.

Крім того, суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, згідно частини 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частиною 3 статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України).

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За наведених обставин, суд вважає , що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь позивача у розмірі 2422,40 гривень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 150,155, 164-167, ст. 180-183, 191 СК України ч.2 п.16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»№ 3 від 30.03.2007 року , ст.ст. 10, 11, 57, 64, 82,88,141, 198,200,258,259,264,268,272,273 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна або дитячого державного закладу, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 01 травня 2025 року

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області в розмірі 2422,40 гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників:

Позивач: ВЕЛИКОБУЯЛИЦЬКА СІЛЬСЬКА РАДА БЕРЕЗІВСЬКОГО РАЙОНУ ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ 67224, Одеська обл., Березівський р-н, село Великий Буялик, вул.Преображенська, будинок 118, .

Відповідач : ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області Одеська обл., Березівський р-н, с.Буялик вул. Центральна, 28 А, 67240,

СуддяРуслан ТИМЧУК