Справа № 932/7201/24
Провадження № 2/204/516/25 р.
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог вказано на те, що рішенням Виконавчого комітету Красногвардійської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 09 червня 1989 року №315/7 змінено умови договору найму житлового приміщення на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 12,6 кв.м. з колишнього чоловіка ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , склад сім`ї дві людини, в тому числі: син ОСОБА_2 1986 року народження. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 20 грудня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У зв`язку з тим, що квартиронаймач квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 померла, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 як член сім`ї померлого квартиронаймача, з посиланням на положення ст.ст. 64, 106 ЖК України, звернувся до міського голови Дніпровської міської ради з заявою, в якій просив змінити умови договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . 20 травня 2024 року на свою заяву позивач отримав лист Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради за №3/16-2647, яким йому було відмовлено в зміні умов договору найму кімнати АДРЕСА_1 . З листа вбачається, що відмова Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради обґрунтована тим, що наданий пакет документів має недоліки: відповідно до довідки відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради №10/5-53 від 17 січня 2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 по картці матері з 09.08.1986, по власній картці реєстрації з 17.01.2008. Відсутні відомості щодо реєстрації ОСОБА_2 по власній картці з 09.07.2002 (по досягненню 16 років) по 17.01.2008. У зв`язку з вищезазначеним Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради не має правових підстав для підготовки проекту рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради про зміну умов договору найму. Відповідно до довідки №1087 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17 січня 2024 року за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрованими значаться: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 17.06.1986 по 19.07.2007; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 17.01.2008 по теперішній час. 3 відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради №10/5-53 від 17 січня 2024 року вбачається, що відповідно до наявних даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб надано інформацію про реєстрацію вищевказаних осіб за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована з 17.06.1986 по 19.07.2007; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований по картці матері з 09.08.1986, по власній картці реєстрації з 17.01.2008 по теперішній час. Відповідно до відповіді Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» від 08 лютого 2022 року №1401 станом на 31 грудня 2012 року, інвентаризаційній справі відомості на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_5 ) за ОСОБА_2 . 76/10 по АДРЕСА_4 , в які увійшов житловий будинок літ. А-2 і в якому знаходиться квартира АДРЕСА_2 , зареєстрований (балансова належністю) за Красногвардійськ РКГ на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради №706 16.08.1960, та рішення народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 07.06.1977, записано в облікову книгу №12 за реєстровим №127. Згідно довідки від 23 січня 2024 року, виданої КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР, особовий рахунок № НОМЕР_3 на квартиру АДРЕСА_6 зареєстровано за квартиронаймачем ОСОБА_4 . Актом від 15 липня 2024 року підтверджується що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з 09 серпня 1989 року до теперішнього часу. Як вбачається з технічного паспорту на вказану квартиру, виготовленого 18 січня 2024 року, квартира АДРЕСА_1 , загальна площа 30,0 кв.м., житлова площа 12,6 кв.м. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивач вселився у спірну квартиру на законних підставах як син наймача, з моменту народження, тобто з 09 липня 1986 року, мешкає там безперервно протягом 38 років, іншого місця реєстрації чи проживання не має, доходжу до переконливого та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права користування спірною квартирою. На підставі вищевикладеного, з метою ефективного захисту прав позивача, просить відновити порушене право позивача шляхом визнання за ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_7 .

Не погодившись з позовними вимогами, представником відповідачів подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради розглянуто заяву позивача про надання дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 та повідомлено, що порядок зміни умов договору найму визначається Житловим кодексом України (ст. 103-106) та Порядком надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення, затвердженим рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради (зі змінами) від 23.04.2019 № 389. Наданий позивачем пакет документів мав певні недоліки, а саме відповідно до довідки відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 17.01.2024 № 10/5-53 ОСОБА_2 був зареєстрований за вищезазначеною адресою по картці матері з 09.08.1989, по власній картці з 17.01.2008 року. Відсутні відомості щодо реєстрації ОСОБА_2 по власній картці з 09.07.2002 року (по досягненню 16 років) по 17.01.2008 року.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі, по наступним підставам.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особина захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої, третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 18 ЖК України передбачено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Виходячи з роз`яснень, наданих в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст. 61 ЖК України, житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Однак, у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно ст. 18 ЖК України, належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципі народовладдя, законності, гласності, колегіальності.

Згідно з вимогами ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими для виконання на відповідній території згідно ст. 144 Конституції України.

За ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією(а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Кабінетом Міністрів Української РСР. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними.

Згідно зі ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Відповідно до положень ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Постановою Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі 6-60цс12 додатково звернуто увагу на те, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Поняття члена сім`ї, яке застосовується у Сімейному кодексі України, не можна ототожнювати з поняттям члена сім`ї наймача за Житловим кодексом УРСР. Можуть бути визнані членами сім`ї наймача інші особи, які постійно проживають із наймачем і ведуть із ним спільне господарство. До таких осіб, як правило, належать родичі та особи, які перебувають із наймачем у родинних стосунках. Але слід враховувати, що спільне проживання і ведення спільного господарства не завжди свідчать про наявність єдиної сім`ї, зокрема, зазначені у другій групі особи можуть бути визнані членами сім`ї наймача з урахуванням конкретних обставин, якщо вони ведуть спільне господарство (загальні витрати), надають взаємну допомогу, а також інші обставини, які свідчать про наявність родинних стосунків (узагальнення практики розгляду судами окремих категорій спорів, що виникають із договору найму жилого приміщення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ).

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом.

Статтею 106 ЖК УРСР визначено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору.

Таким чином, надання документів, які підтверджують родинні стосунки з наймачем квартири, який помер, з боку члена сім`ї останнього для визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача не вимагається.

Рішенням Конституційного Суду України (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") від 3 червня 1999 року справа № 1-8/99 визначено, що Житловий кодекс Української РСР, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов`язки наймача жилого приміщення та членів його сім`ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов`язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги.

23 квітня 2019 року Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради ухвалено рішення № 389 «Про затвердження Порядку надання виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення» (далі - Порядок).

Порядок регламентує питання надання Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради дозволу наймодавцю - житлово-експлуатаційній організації, на балансі якої перебуває житловий фонд комунальної власності територіальної громади міста, на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення.

Надання дозволу на зміну умов договору здійснюється шляхом прийняття виконавчим комітетом відповідного рішення.

Так, відповідно до пункту 4 Порядку, надання дозволу на зміну умов договору найму здійснюється на підставі пакета документів:

- заява на ім`я міського голови від громадянина, на ім`я якого планується зміна договору, з проханням про зміну умов договору найму зі згодою всіх зареєстрованих повнолітніх членів його родини, чиї підписи засвідчені керівником підприємства з обслуговування житла, за формою згідно з додатком до цього Порядку;

- копія ордера на жиле приміщення або такі документи: копія договору найму, укладеного на ім`я попереднього квартиронаймача; копія попереднього рішення виконавчого комітету про зміну умов договору найму; постанова адміністрації підприємства; архівна довідка бюро обміну;

- копія картки попереднього квартиронаймача або витяг за формою з особистого рахунка на ім`я попереднього квартиронаймача;

- довідка з місця реєстрації наймача та членів його родини;

- інформація про місце перебування осіб, які раніше були зареєстровані у приміщенні та зняті з реєстрації;

- належним чином засвідчені копії документів, які посвідчують особу зареєстрованих членів родини; документів, що підтверджують родинні стосунки між зареєстрованими та вибулими особами; свідоцтв про смерть осіб, які раніше мешкали у квартирі та померли;

- план (викопіювання) жилого приміщення;

- в окремих випадках Департамент може витребувати додаткові документи, які не передбачені цим Порядком.

Оскільки квартиронаймач спірної квартири ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач звернувся із заявою про зміну умов договору найму.

Листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради №3/16-2647 від 20.05.2024 року позивачу було відмовлено у зміні умов договору найму, оскільки відсутні відомості щодо реєстрації ОСОБА_2 по власній картці з 09.07.2002 року (по досягненню 16 років) по ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до довідки Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 17 січня 2024 року №10/5-53 вбачається, що відповідно до наявних даних картотеки реєстрації фізичних осіб, надано інформацію про реєстрацію вище зазначених осіб за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: ОСОБА_4 , була зареєстрована з 17.06.1986 року по 19.07.2007 року; ОСОБА_2 , зареєстрований по картці реєстрації матері з 09.08.1986 року по власній картці реєстрації з 17.02.2008 року по теперішний час.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили, що з 1988 року за адресою АДРЕСА_3 , проживала ОСОБА_4 , з сином. Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_2 продовжує проживати в квартирі.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 8 Конвенції передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із закономі є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ втручання держави в право на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання пропорційним законній меті.

ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, а саме слід визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1,4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. ст. 509, 512, 513, 517, 651, 654, 759, 760 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 263-268, 280 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце знаходження: АДРЕСА_8 ;

Дніпровська міська рада, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40392181, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75;

Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38114671, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 16.

Суддя В.В. Самсонова