Номер провадження: 22-ц/813/5296/25
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Коновалової В.А. (суддя доповідач), Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі

за апеляційною скаргою Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси,

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2025 року,

за позовом Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення

в с т а н о в и в:

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 26 лютого 2025 року у задоволенні позову Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення, відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням судуКомунальне підприємство Теплопостачання міста Одеси звернулося з апеляційною скаргою безпосередньо до суду апеляційної інстанції в порядку ст. 355 ЦПК України.

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що повний текст рішення отримано представником скаржника 17.04.2025 року через канцелярію суду.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 05.05.2025 року визнав причини пропуску Комунальним підприємством Теплопостачання міста Одеси строку на оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2025 року, зазначені в клопотанні, неповажними. Залишив апеляційну скаргу без руху із наданням скаржнику строку для усунення недоліків апеляційної скарги щодо зазначення інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою із наданням відповідних доказів.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскаржуване судове рішення ухвалено 26 лютого 2025 року, повний текст рішення виготовлено 04 березня 2025 року. Останнім днем строку на подання апеляційної скарги є 03.04.2025 року.

Апеляційна скарга подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції 17.04.2024 року, що підтверджується штампом суду на апеляційній скарзі.

Отже, апеляційна скарга подана з пропуском строку, встановленого ст. 354 ЦПК України.

З матеріалів справи № 947/11309/24, які надійшли до Одеського апеляційного суду вбачається, що оскаржуване рішення отримано КП Теплопостачання міста Одеси в електронному кабінеті підсистеми (модуля) ЕСІТС Електронний суд 04.03.2025 року о 20:50 годині.

Апеляційним судом зазначалося, що сам факт неотримання копії судового рішення, яке ухвалене за наслідками розгляду справи - на паперових носіях (тобто засобами поштового зв`язку), але за наявності підтвердження належного надіслання (як і вручення) копії судового рішення у електронному кабінеті, не дає достатніх підстав вважати, що позивач не отримав судового рішення, відповідно не міг знати про результат розгляду своєї справи, з яким він, власне, не погоджується.

В апеляційній скарзі скаржником не наведено існування обставин непереборної сили, які б перешкоджали йому звернутися з апеляційною скаргою протягом часу з моменту ухвалення рішення.

На виконання ухвали суду від 05.05.2025 року скаржником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що підприємство наразі працює в умовах надмірного навантаження через велику кількість судових процесів, пов`язаних зі стягненням заборгованості за теплопостачання та гаряче водопостачання. Представник підприємства не мав змоги особисто перевірити особистий кабінет у підсистемі електронного суду саме через службову завантаженість та одночасну участь у декількох судових провадженнях.

Проте, скаржник належних та достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надає, як і не надає відповідних доказів відсутності у штаті підприємства, тобто юридичної особи, достатньої кількості працівників, що зумовило несвоєчасну подачу апеляційної скарги.

Саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності у нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

Крім того, скаржник в своїй заяві про поновлення строку посилається на правову позицію Верховного суду в якій зазначено, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд звертає увагу, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Тож, колегія суддів зауважує, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Вищезазначене узгоджується, зокрема з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 06 лютого 2025 року по справі № 520/33364/23.

Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), можливість поновлення строків оскарження судових рішень не є необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком осіб, які беруть участь у справі. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» (Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії)).

Саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності у нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи зазначені обставини, оскільки скаржником наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, тому скаржнику слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України, суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Визнати причини пропуску Комунальним підприємством Теплопостачання міста Одеси строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2025 року, зазначені в заяві про поновлення строку поданої на усунення недоліків, неповажними.

У відкритті провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2025 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов