Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/8829/25
Номер провадження 2/711/3118/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 серпня 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Петренко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить здійснити поділ будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101) між його співвласниками, в зв?язку з чим:

- визнати власністю ОСОБА_1 , як окремим об?єктом права власності, частину приміщень житлового будинку літ. «А-1», а саме: приміщення №1-5 площею 7,9 кв.м. та приміщення № 1-6 площею 10.9 к.м.; приміщення прибудови літ. «а»: приміщення №1-3 площею 5.5 кв. м., та приміщення №1-1 площею 4.2 кв.м., приміщення №1-2 площею 1,9 кв.м.; сарай літ Б; погріб літ. Е; огорожа №1; водоколонка № 3; хвіртка № 5; огорожа №6, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці кадастровий номер :02:064:0053.

- визнати власністю ОСОБА_2 , як окремим об?єктом права власності, частину приміщень житлового будинку літ. «А-1»: приміщення №2-5 площею 12.3 кв.м., приміщення № 2-6 площею 10.7 кв.м., приміщення № 2-7 площею 7.8 кв.м.; приміщення прибудови «а2 »: приміщення № 2-4 площею 7.0 кв.м., приміщення №2-8 площею 8.7 кв.м.; приміщення прибудови «а 3»: приміщення №?2-2 площею 3.1 кв.м., приміщення №2-3 площею 1.8 кв.м.; приміщення прибудови «а4»; приміщення № 2-1 площею 3.1 кв.м.; прибудова літ. Г; прибудова літ. Г; прибудова літ. 3; прибудова літ. Ж; огорожа №2;водоколонка №4, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ;

- припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з прибудовами та надвірним спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси.

Статтею 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 липня 2025 року означеній позовній заяві присвоєно номер провадження 2/711/3118/25 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.

Суддя, перевіривши матеріали позовної заяви на їх відповідність вимогам ЦПК України, встановив таке.

Пунктами 3,5 ч.3 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України визначено, що ціна позову визначається, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Як встановлено суддею зі змісту позовної заяви, позивачем зазначено ціну позову в розмірі 630000 грн, однак не зазначено доказів, що підтверджують вказану обставину.

У цьому контексті суддя звертає увагу позивача, що ані в позовній заяві, ані в жодному засобі доказування, що долучений позивачем до позову, не міститься інформація про те, що, станом на день подачі позивачем позову, дійсною вартістю нерухомого майна, поділ якого просить позивач здійснити в судовому порядку, становить 630000 грн.

Частинами 1,3,4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Проте матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження дійсної вартості спірного об`єкту нерухомості на день пред`явлення позову.

Відтак позивачу, відповідно до вимог п. 3,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, необхідно зазначити відомості про дійсну вартість частки об`єкту нерухомості, про поділ якого ним пред`явлена відповідна позовна вимога, станом на день звернення з позовом до суду. Не зазначення дійсної вартості спірного майна ускладнює, зокрема визначення виду позовного провадження (спрощене чи загальне), в якому слід здійснювати розгляд позовної заяви.

Підсумовуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позивачу необхідно визначити ціну позову, виходячи із дійсної вартості частки майна (домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ), поділ якого позивач просить провести в судовому порядку, зазначивши докази, що підтверджують вказані обставини.

Також п. 4 ч.3 ст.175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Так, позовна вимога, викладена у п.1 прохальної частини позовної заяви, містить прохання про визнання частини будинковолодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , як власністю позивача,так і відповідача ОСОБА_2 .

Проте ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тобто, позивачем у цивільних справах є, зокрема, фізична особа права, свободи чи законні інтереси якої порушено відповідачем.

Так, у вступній частині позовної заяви позивач визначив відповідачем саме ОСОБА_2 , тобто фізичну особу, за якою також просить суд визнати право власності, як на окремий об?єкт, на частину домоволодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів того, що відповідач ОСОБА_2 уповноважив позивача на представництво його інтересів щодо поділу спірного домоволодіння матеріали позовної заяви не містять.

З огляду на викладене, з метою усунення порушень положень п. 3,4,5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачу необхідно подати до суду уточнюючу позовну заяву, в якій зазначити ціну позову з призми дійсної вартості спірного нерухомого майна, яку визначити в порядку, передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», зазначивши в уточнюючій позовній заяві докази, що підтверджують вказані обставини, а також позовну вимогу, викладену в п.1 прохальної частини, привести у відповідність до положень, передбачених ч.1 ст.4 ЦПК України, виклавши її зміст виключно з призми захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів щодо спірного об`єкту нерухомого майна.

Уточнююча позовна заява підлягає подачі до суду в двох екземплярах: один для суду, інший для відповідача.

Водночас відповідач ОСОБА_2 матиме процесуальне право заявити зустрічний позов щодо поділу спірного об`єкту нерухомості, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , у випадку вияву ним на це волі.

Відтак, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у п.3,4,5 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Крім того, ч. 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, при зверненні до суду з даним позовом, позивачем не надано квитанцію про сплату судового збору у відповідному розмірі. Проте у вступній частині позовної заяви позивачем зазначено, що він звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Проте суддя звертає увагу позивача, що додана ним до позову копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 22.04.2024, не звільняє позивача від сплати судового збору за подачу позовної заяви про поділ спільного майна з огляду на таке.

Пунктом 13 ч.1 ст.5 Закону №3674 передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Отже, вирішуючи питання чи має позивач, який набув статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), сплачувати судовий збір, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами про поділ спільного майна.

Подібний правовий висновок щодо застосування положень п.13 ч.1 ст.5 Закону №3674, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від висновків якого не відступила Велика Палата Верховного Суду доказом чому є ухвала від 11.09.2024 у справі № 567/79/23 (провадження № 14-93цс24).

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку, що долучена до позову копія посвідчення учасника бойових дій, яким документований позивач, не підтверджує його право бути звільненим, у розумінні п.13 ч.1 ст.5 Закону №3674, від сплати судового збору за подачу ним позову про поділ спільного майна.

У зв`язку з цим, суддя звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 (далі Закон №3674).

У постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 495/1706/16-ц (провадження№ 61-5099св19) зроблено правовий висновок, що позовна вимога припинити право спільної часткової власності на спірне майно є вимогою немайнового характеру.

Водночас позовна вимога про поділ шляхом виділення частки в натурі є вимогою майнового характеру з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зроблено правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна як рухомих речей, так і нерухомості визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (п.8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 у справі №907/9/17).

Крім того, в ухвалі Верховного Суду від 30.03.2023 у справі № 591/3750/20, провадження № 61-3754ск23, судом касаційної інстанції констатовано, що позовна вимога про виділ у натурі частки з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є вимогою майнового характеру.

У частині 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15140 грн) (пункт 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Водночас, за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн) (пункт 1.2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною 2 ст.185 ЦПК України передбачено, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ураховуючи, що позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру: здійснити поділ будинковолодіння, визнавши за позивачем право власності на конкретні житлові та нежитлові приміщення, а також на відповідні господарські будівлі та споруди, та одну вимогу немайнового характеру: припинення права спільної часткової власності, тому суддя дійшов висновку, що позивачу належало сплатити судовий збір в сумі 1211,20 грн (3028 грн х 0,4) за пред`явлення позовної вимоги немайнового характеру, та 1% дійсної вартості спірного домоволодіння з призми розміру конкретної частки, про поділ якої заявлено позивачем у п.1 прохальної частини позову, але не менше 1211,20 грн та не більше 15140 грн - за позовну вимогу майнового характеру,

Водночас суддя не має об`єктивної можливості повідомити позивачу конкретний розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру з підстав того, що позивач не зазначив в позовній заяві докази, що підтверджують дійсну вартість спірного домоволодіння, що є предметом спору. Проте, у випадку, якщо дійсна вартість 2/5 частин спірного об`єкту нерухомості, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , складатиме 630000 грн, як це зазначено у вступній частині позову, то розмір судового збору за вимогу майнового характеру становитиме 6300 грн (630000 грн х 0,01), а сукупний розмір судового збору - 7511,20 грн (6300 грн + 1211,20 грн).

Відтак, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст.185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про необхідність залишити позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути її недоліки шляхом надання до суду:

1) уточнюючої позовної заяви, в якій зазначити ціну позову з призми дійсної вартості спірного нерухомого майна, яку визначити в порядку, передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», зазначивши в уточнюючій позовній заяві докази, що підтверджують вказані обставини, а також позовну вимогу, викладену в п.1 прохальної частини, привести у відповідність до положень, передбачених ч.1 ст.4 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, виклавши її зміст виключно з призми захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів щодо спірного об`єкту нерухомого майна.

2) докази сплати судового збору в сумі 1211,20 грн за одну позовну вимогу немайнового характеру (1211,20 грн), та за позовну вимогу майнового характеру: 1% дійсної вартості спірного домоволодіння з призми розміру конкретної частки, про поділ якої заявлено позивачем у п.1 прохальної частини позову, але не менше 1211,20 грн та не більше 15140 грн, а саме: квитанції, платіжної інструкції тощо, або належним чином завірені документи, що надають право заявнику бути звільненим від сплати судового збору, перелік яких викладений у ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір».

Уточнююча позовна заява підлягає подачі до суду в двох екземплярах: один для суду, інший для відповідача.

Керуючись ст.175, 176, 177, 185, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви.

Попередити позивача про наслідки недотримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, що передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України: якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Водночас повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Петренко