Справа №:461/5530/25
Провадження №: 2-н/461/585/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

29.07.2025 м. Львів

Суддя Галицького районного суду міста Львова Романюк В.Ф., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 за спожиту електроенергію,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за період 01.06.2024 року 01.07.2024 року, у сумі 3430,08 грн. та суму сплаченого судового збору 302,80 грн.

Вивчивши матеріали заяви про видачу судового наказу, суд вважає, за необхідне відмовити у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

До заяви про видачу судового наказу, серед іншого, додаються : копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості (п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України); інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

Натомість заява та додані до неї документи не містять обґрунтування та підтвердження вимог заявника до боржника.

Так, до заяви не надано документів, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 була власником квартири у період виникнення заборгованості за надані послуги.

У заяві про видачу судового наказу заборгованість за розподіл природного газу нарахована за період часу з 01.06.2024 по 01.07.2024.

Відповідно до наданої заявником інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 набула право власності на квартиру лише з 18.04.2025 на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2025.

Жодних письмових доказів, які б підтверджували, що на час виникнення заборгованості, а саме з 01.06.2024 по 01.07.2024, саме ОСОБА_1 була власником квартири чи користувалася нею, до заяви не надано.

Пункт 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначає, що якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Приймаючи до уваги вище викладене у сукупності, зважаючи на те, що вимоги за якими видаються судові накази, мають бути безспірними, у видачі судового наказу слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 163, 165, 166, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.Ф. Романюк