Провадження № 2/522/2614/25
28 липня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси:
у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,
за участю секретаря Лахматової С.В.,
представника позивачки адвоката Ставніченка М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ставніченком Максимом Віталійовичем до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням а саме, квартирою за адресом: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 968,96 гривень.
В обґрунтування позову зокрема зазначив, що позивачка є наймачем квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 40,2 кв.м. (житловою площею 28,0 кв. м.) Окрім позивача в даній квартирі зареєстрований її повнолітній син - ОСОБА_2 . Відповідач за вищевказаною адресою не проживає з 2021 року, контактів з ним позивач не підтримує та не володіє інформацією про те, де він зараз проживає. Відповідач не повідомляв про жодні поважні причини його відсутності протягом відповідного періоду та відповідно стороні позивача вони не відомі. Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою порушує права позивача щодо користування та розпорядження майном, зобов`язує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонніх осіб. При цьому способів щодо тримання зв`язку з відповідачем позивач не має, відповідно до чого, вона позбавлена можливості зняти відповідача з реєстрації місця проживання за згодою сторін, а тому, задля захисту її прав та законних інтересів виникла потреба у зверненні до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 36).
Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 41).
У судовому засіданні представник позивачки адвокат Ставніченко М.В. позов підтримав та просив його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши пояснення представника позивачки - адвоката Ставніченка М.В., дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлено, що 07.09.1991 Бюро обміну житлових приміщень Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів, на ім`я ОСОБА_3 було видано ордер на житлове приміщення № 5786 серії БО (обмінний) на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складається з двох кімнат, житловою площею 28,0 кв.м. Склад сім`ї: ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_2 - син (а.с. 5).
Відповідно до Витягу із розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 401 від 11.09.2017 закрито особовий рахунок ОСОБА_3 на 2к х 28,0 кв.м. в зв`язку зі смертю. Відкрито особовий рахунок дружині - ОСОБА_1 , на дві кімнати житловою площею 28,0 кв.м., ізольованої квартири АДРЕСА_2 на склад родини в 2 особи (вона, син ОСОБА_2 (а.с. 6).
17.10.2017 року між Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради в особі голови Корольова Марата Валентиновича та ОСОБА_1 було укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду. Предметом договору найму є 2 кімнати квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 28,0 кв.м., загальною площею 40,2 кв.м. (а.с. 7).
Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації № 2766 від 25.09.2017 року в квартирі АДРЕСА_2 проживають та зареєстровані дві особи: ОСОБА_1 відповідальний, ОСОБА_2 син (а.с. 8).
Відповідно до акту про не проживання від 18.11.2024, що складений мешканцями будинку АДРЕСА_3 , підписи яких засвідчено начальником дільниці № 4 КП ЖКС «Фонтанський» Кісе В.Ф., за адресою: АДРЕСА_1 не проживає ОСОБА_2 , 1971 року народження, більше ніж 6 місяців, зокрема, з 2021 року (а.с. 9).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
ЖК України та ЦК України передбачено підстави визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи суб`єкти даних правовідносин та правові підстави позову, під час розгляду вказаного спору підлягають застосуванню положення ЖК України.
Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки (частина друга статті 64 ЖК України.
Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів.
Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб.
Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 641/8007/17, провадження № 61-2577св19.
На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Отже, саме на позивача закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад строки встановлені статтею 71 ЖК України у жилому приміщенні без поважних причин.
Позивачкою до суду не надано достатньо доказів на підтвердження свої доводів, зокрема, стосовно того, що відповідач не проживає у спірній квартирі з власної ініціативи, а не з причин незалежних від нього.
Єдиним доказом тверджень сторони позивача є лише акт про не проживання відповідача від 18.11.2024, що складений сусідами, підписи яких засвідчено начальником дільниці № 4 КП ЖКС «Фонтанський».
Проте, акт, складений сусідами, щодо непроживання відповідача у спірній квартирі не свідчить про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, саме по собі непроживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Причини непроживання відповідача у квартирі з цього акта встановити неможливо.
Під час вирішення питання про втрату відповідачем права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.
Проте, жодного доказу, який би об`єктивно свідчив про не проживання відповідача у вищезазначеній квартирі більше ніж півроку без поважних причин, суду не надано.
Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд виходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивачки.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95,141, 206, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 08 серпня 2025 року.

Суддя Юлія КОВТУН