Справа №243/2682/25
Провадження №2/243/931/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Соловйова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Коваленка В.В.,

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання прав забудовника в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2025 позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання прав забудовника в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Слов`янську помер батько позивача ОСОБА_2 . Батько проживав і був зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 . Разом з батьком у цьому будинку проживала і була зареєстрована матір позивача ОСОБА_3 . Вона відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 матір позивача померла. Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач стверджує, що після смерті матері вона прийняла спадщину, звернувшись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці після смерті батьків відсутні. Постановою нотаріуса від 6 березня 2025 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок та реєстрації права власності на будинок за спадкодавцем. Земельна ділянка для будівництва житлового будинку за вказаною адресою виділено батькові позивача рішенням виконкому Слов`янської міської ради від 29 січня 1960 року. Цим же рішенням виконкому надано дозвіл на будівництво житлового будинку та видано технічну документацію на право побудови будинку на зазначеній ділянці. Матеріалами інвентаризації підтверджено, що будівлі, розташовані на цій ділянці побудовані до 5 серпня 1992 року, тому не підлягають державній реєстрації. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька і матері

усі права та обов`язки забудовника земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі право на приватизації вказаної земельної ділянки з отриманням державного акту на право приватної власності на своє ім`я; право на звернення за державною реєстрацією права власності та отримання свідоцтва про право власності на своє ім`я на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 07.04.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 20.05.2025 року підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи призначено на 17.06.2025.

У встановлений судом строк представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності відповідно до норм чинного законодавства.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, досліджені докази, на підставі яких встановлені ці обставини.

Згідно рішенню виконкому Слов`янської міської ради від 29 січня 1960 року ОСОБА_2 надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці АДРЕСА_1 .

За повідомленням КП «Бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні.

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності від 5 березня 2025 року житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудовані до 5 серпня 1992 року та не підлягають прийняттю в експлуатацію.

Таким чином, будівництво зазначеного в позовній заяві житлового будинку здійснювалось батьком позивача ОСОБА_2 згідно із законом, завершено до 5 серпня 1992 року та не підлягають прийняттю в експлуатацію.

Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого 20 січня 1966 року Воршинською сільською радою Владимирської області, ОСОБА_2 з 20 січня 1966 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , після одруження ОСОБА_5 .

Копією свідоцтва про народження, виданого 5 березня 1970 року ЗАГС м. Слов`янська, Донецької області, встановлено, що ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьком в свідоцтві зазначено ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_3 .

9 жовтня 1997 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб зі ОСОБА_7 , прийнявши прізвище чоловіка ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 9 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Слов`янська.

В подальшому, встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого 12 жовтня 1999 року відділом РАЦС м. Слов`янська.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 12 жовтня 1999 року відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 р., який діяв на день смерті спадкодавця, відкрилась спадщина на його майно.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 р. спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 при житті заповіту не залишив, в зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом.

За змістом ст. 529 ЦК УРСР 1963 р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

У судовому засіданні встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 були його дружина ОСОБА_3 , дочка - ОСОБА_1 , син - ОСОБА_9 .

Згідно зі ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_2 дружина померлого ОСОБА_3 прийняла спадщину відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 р., фактично вступивши у володіння спадковим майном, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем у спірному будинку.

Інші спадкоємці першої черги - ОСОБА_1 , ОСОБА_9 дії, що свідчать про прийняття спадщини, передбачені ст. 549 ЦК УРСР 1963 р., не вчинили, тому відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 р. вважаються такими, що відмовилися від спадщини.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 спадкове майно успадкувала його дружина ОСОБА_3 , однак спадкові права в установленому законом порядку не оформила.

Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 13 лютого 2006 року відділом РАЦС по м. Слов`янську, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіту не залишила, тому відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилась спадщина на її майно.

Оскільки спадкодавець заповіту не залишила спадкування відповідно до ст. 1223 ЦК України здійснюється за законом.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно дост.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_1 , син - ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 брат позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29 жовтня 2021 серії НОМЕР_1 .

Вирішуючи спір, суд також приймає до уваги наступне законодавство.

Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Отже, визнати право власності на успадковане майно, а також захистити своє право власності на нього позивач може лише в судовому порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 22 вересня 2021 р. (справа №227/3750/19).

3 серпня 2006 року ОСОБА_1 в установлений ст. 1270 ЦК України строк звернулась у Першу слов`янську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Згідно з ч.1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

6 березня 2025 року позивач звернулась у Першу слов`янську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, постановою нотаріуса від 6 березня 2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва, в зв`язку з тим, що нею не подано належним чином оформлений документ, що підтверджує право власності спадкодавця на зазначене нерухоме майно.

Як встановлено судом, будівництво вказаного житлового будинку в законному порядку здійснював ОСОБА_2 , будівництво завершено до 5 серпня 1992 р.; забудовник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті спадщину прийняла дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після її смерті прийняла дочка ОСОБА_1 (позивач); право власності на житловий будинок до цього часу не зареєстровано.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 4 травня 2022 р. у справі № 372/4235/19 виснував, якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Таким чином, позивач має право на спадкування усіх майнових прав спадкодавця, у тому числі прав забудовника, що є підставою для задоволення позову.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1264, 1268, 1269, 1296 ЦК України, ст. ст. 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання прав забудовника в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , усі права забудовника земельної ділянки АДРЕСА_1 , в тому числі право на приватизацію вказаної земельної ділянки з отриманням державного акту на право приватної власності на своє ім`я; право на звернення за державною реєстрацією права власності та отримання свідоцтва про право власності на своє ім`я на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Соловйова