Справа № 344/3212/25
Провадження № 22-ц/4808/1147/25
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогосудді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А, Томин О.О.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гудименко Ольга Миколаївни на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Просила розірвати шлюб з ОСОБА_2 , зареєстрований у виконкомі Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради, номер актового запису 3, свідоцтво НОМЕР_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено без розгляду.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, представник позивача адвокат Гудименко О.М. через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що залишення позовної заяви без розгляду у даній справі є передчасним та не відповідає вимогам закону, оскільки позивач подавала заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала про ухвалення заочного рішення у справі. Таким чином, залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 5 ст. 233 ЦПК України є необґрунтованим, оскільки не застосовується у разі направлення заяви про розгляд справи за відсутності позивача, якщо його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Щодо посилання суду першої інстанції на необхідність подання оригіналу свідоцтва про шлюб, то при поданні позову ОСОБА_1 надала суду належним чином засвідчену копію свідоцтва про шлюб.

Просить ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скасувати та направити справу на продовження розгляду.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились, апелянт подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримує доводи апеляційної скарги.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про її розгляд, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Матеріалами справи встановлено, що у лютому 2025 році ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у даній справі та витребувано у ОСОБА_1 оригінал свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , завірену позивачкою копію якого додано до позовної заяви у вигляді сканованої копії низької читабельної якості.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року явку ОСОБА_1 визнано обов`язковою.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що нею не виконано вимоги ухвал суду про надання оригіналу доказу. Крім того, судом визнано явку позивача обов`язковою для пред`явлення оригіналу документу. Будь-яких поважних причин невиконання вимог ухвал суду не встановлено (будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу від Позивача не надходило), тому суд дійшов висновку, що є підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Висновок суду не відповідає вимогам закону та матеріалам справи з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається справа № 344/3212/25 перебуває в провадженні Івано-Франківського міського суду з лютого 2025 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24 лютого 2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду 13 березня 2025 року (а.с.15)

Відомості про те, що позивачка повідомлена належним чином про дане засідання відсутні, що підтверджується довідкою про поверненням повідомленням за відсутністю адресата за місцем проживання(а.с.23).

03 березня 2025 року представник позивачки адвокат Гудименко О.М. подала заяву про розгляд справи без участі позивача( а.с.с.27).

13 березня 2015 року розгляд судового засідання відкладено на 02 квітня 2025 року, та згідно з довідкою про доставку електронного документу повістка про виклик направлена представнику позивачки в електронний кабінет (а.с.36), пізніше відкладено на 08 травня 2025 року з аналогічним повідомленням представника позивача.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08 травня 2025 року визнано явку позивача обов`язковою на відкладено розгляд справи на 29 травня 2025 року (а.с.57)

26 травня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Гудименко О.М. подала заяву про розгляд справи без участі позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. (а.с.71 ).

Розгляд справи призначався на 10 червня 2025 року, 24 червня 2025 року та ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24 червня 2025 року залишено без розгляду позовну заяву на підставі ч. 5 ст. 233 ЦПК.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Отже, позивач має бути належно повідомлений про день та час розгляду справи, оскільки має значення повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Вказана позиція неодноразово підтримувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

Представнику позивача надано доступ до системи «Електронний суд», таким чином відповідно до вимог ЦПК України був повідомлений у встановленому чинним законодавством порядку про розгляд справи на 10 червня 2025 року, 24 червня 2025 року, що підтверджується довідками про доставку електронного документу позивачу та представнику позивача в електронному вигляді «Судова повістка про виклик до суду» (а.с. 80-81, 103-104) .

Разом з тим зі справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гудименко О.М. подавала а заяву про розгляд справи без участі позивача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 27, 71).

Відповідач також надавав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позо визнав (а.с.30).

Причин, які перешкоджають розгляду справи без участі позивача, суд в оскарженій ухвалі не навів.

За правилами частини другої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина четверта статті 95 ЦПК України).

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина п`ята статті 95 ЦПК України).

Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина шоста статті 95 ЦПК України).

Встановлено, що представник позивача - адвокат Гудименко О. додала до позовної заяви посвідчену нею копію свідоцтва про шлюб.

Зважаючи на зміст статей 95, 177 ЦПК України залишення позовної заяви без руху з підстав ненадання оригіналу свідоцтва про шлюб є порушенням принципу верховенства права, права на справедливий суд, суперечить завданням цивільного судочинства.

Частина 5 статті 263 ЦПК України передбачає, що суд ухвалює рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятою статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з частиною четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття (розгляду) позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

У справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17 січня 1970 року зазначено, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

У рішеннях ЄСПЛ у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року (пункт 65), у справі «Кудла проти Польщі» от 26 октября 2000 року (пункт 122) зазначено, що однієї із гарантій 6 Конвенції є право на забезпечення ефективного доступу до суду для того, щоб учасники судового процесу могли одержати рішення, яке стосується їх «прав та обов`язків».

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і перешкодило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, у даній справі суд проявив надмірний формалізм, передчасно залишив позов без розгляду без належних процесуальних підстав.

З вищенаведених норм ЦПК, які регулюють питання залишення позову без розгляду, вбачається що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки оскаржена ухвала Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 24 червня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, то підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 379 , 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвоката Гудименко Ольга Миколаївни задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 червня 2025 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А.Девляшевський

О.О. Томин