Справа № 357/7927/25
Провадження № 2/357/3912/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5 в м.Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Єфремова І.І., звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на її утримання як такій, яка продовжує навчання у Київському національному університеті будівництва і архітектури, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач являється дочкою відповідача ОСОБА_2 . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/3908/14 було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 06.05.2014 судом видано виконавчий лист по справі № 357/3908/14, який було пред`явлено до виконання та 29.05.2014 органом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 43509302, яке на даний час перебуває на виконанні у Білоцерківському відділі ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ). Позивач досягла повноліття та навчається на першому курсі денної форми навчання спеціальності «Професійна освіта. Цифрові технології» у Київському національному університеті будівництва і архітектури. У позивача денна форма навчання, що унеможливлює її працевлаштування для забезпечення своїх потреб та оплату за проживання в гуртожитку, у зв`язку із чим, позивач кожного дня змушена їздити на навчання з м. Біла Церква до Києва і у зворотному напрямку. Мати позивача ОСОБА_3 забезпечує доньку, надає їй щомісячно матеріальну допомогу для оплати харчування та проїзду до місця навчання у м. Київ. Позивач на даний час має проблеми із здоров`ям, що також потребує щомісячного лікування, кошти на яке надає мати позивача. Після досягнення позивачем повноліття, відповідач ухиляється від її утримання, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча є працездатною особою. Відповідач хронічними та тяжкими хворобами не страждає, є військовослужбовцем, інших дітей та непрацездатних осіб на утримані не має, а тому має можливості щодо сплати аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчатися та потребує матеріальної допомоги до досягнення нею 23 років. На підставі викладеного, посилаючись на ст. 199 СК України, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що визнає позов частково, не заперечує надавати допомогу позивачу в розмірі 1/7 частини від усіх видів його доходів. Відповідач вказує, що з 2023 року регулярно сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, які отримувала мати позивача - ОСОБА_3 , що значно перевищували прожитковий мінімум, а тому остання повинна була та мала можливість заощаджувати кошти на навчання доньки, розуміючи, що дитина має намір вчитися. У позові не обґрунтовано, чому саме з відповідача позивач має намір стягувати кошти на навчання, а не в рівних частках разом із матір`ю, невідомо яку участь приймає матір в утриманні спільної доньки. Відповідач вказує, що позивач має пільги передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як донька військовослужбовця. Відповідач вважає, що він має обов`язок забезпечити лише половину потреб дитини, а іншу половину має забезпечити мати дитини, яка працює вчителем та отримує достатній дохід. ОСОБА_2 після поранення на війні потребує лікування та не має можливості забезпечувати позивача аліментами в розмірі 1/4 від усього свого доходу, оскільки сам не може повноцінно пройти лікування в зв`язку з браком коштів, та потребуватиме реабілітації. Відповідач зазначає, що по виконавчому провадженню про стягнення аліментів на доньку залишилась заборгованість, яка наразі стягується на утримання позивача.

На підставі викладеного, відповідач просить задовольнити позов частково, а також, просив зменшити витрати на правничу допомогу до 1000,00 грн, оскільки справа розглядається у порядку спрощеного провадження, та може бути розглянута в одне судове засідання.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 05.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначив справу до розгляду (а.с. 33).

25.06.2025 на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву.

09.07.2025 ОСОБА_2 подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

29.07.2025 представник позивача ОСОБА_5 через систему «Електронний суд» сформувала додаткові пояснення у справі, клопотання про долучення доказів, заяву про виклик свідків.

01.08.2025 на електронну адресу суду від особи іменованої Яковенко Д.В. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скористався своїм правом та подав відзив на позов де висловив свою позицію в справі.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.04.2014 по справі № 357/3908/14-ц провадження № 2/357/1885/14 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення 06 травня 2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист.

Встановлено, що 29.05.2014 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 43509302 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/1885/14 (а.с. 12).

Згідно з довідкою № 637 від 30.04.2025, виданою деканом ФАІТ Київського національного університету будівництва і архітектури, ОСОБА_1 навчається на факультеті автоматизації і інформаційних технологій, є студенткою 1-го курсу денної форми здобуття освіти (ОР «бакалавр») спеціальності 015 «Професійна освіта. Цифрові технології». Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028 (а.с. 14).

Позивачем до матеріалів справи долучено чеки АТ «Укрзалізниця» про купівлю квитків на проїзд електричкою до м.Київ (а.с. 17-18).

З витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/9893 вбачається, що позивач зареєстрована в помешканні зі своєю матір`ю ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, 02.08.2024 під час виконання бойового завдання отримав вогнепальне осколкове поранення спини справа, правої кінцівки, потиличного відділу голови, що стверджується довідкою про обставини травми № 957/926 від 10.08.2024.

Відповідачем до відзиву долучено медичну документацію, а саме: копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого №14806; копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого №4989; довідка про огляд невролога в/ч НОМЕР_2 від 08.07.25; копія протоколу обстеження № 96318 комп`ютерної томографії головного мозку та кісток черепу; копія консультативного висновку спеціаліста невролога від 19.11.2024; копія протоколу обстеження комп`ютерної томографії поперекового відділу хребта.

З довідки № 2907 від 09.06.2025 вбачається, що сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 .

З довідки про доходи ОСОБА_2 , вбачається, що загальна сума доходу за період з 01.02.2024 по 17.05.2025, за винятком аліментів, становить 520 652,17 грн.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Подаючи позовну заяву до суду, особа має довести наявність передбачених статтею 199 СК України факторів, які надають право стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання.

Так, відповідно до ст. 199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищив 18, але є меншим за 23 років, продовження ним навчання, потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що відповідач має можливість надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу, є працездатним, частково визнав позов, позивач потребує матеріальної підтримки, оскільки навчання, наразі, є основним видом її діяльності, що позбавляє можливості працювати і повністю утримувати себе.

Позивач суду пояснила, що зразково навчається, є однією з кращих на курсі, має високі бали успішності, тому навчається за рахунок бюджетних коштів, але потребує кошти на проїзд, харчування та інші витрати, не має можливості працювати, має захворювання, потребує лікування, яке не безкоштовне, а батько не бажає з нею спілкуватися, не підтримує ні морально, ні матеріально. Мама позивача вимушена працювати на двох роботах, не має часу на себе, повністю підтримує позивача, забезпечує всім необхідним по мірі можливості.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_3 , яка приходиться мамою позивача, дала суду показання, що відповідач має дохід, інших дітей на утриманні не має, хоча нещодавно одружився, створив нову сім`ю. Відповідач довго не надавав матеріальну допомогу своїй дочці, не бажав брати участь у її вихованні, не спілкувався з нею. Державний виконавець належно не забезпечувала виконання рішення суду про стягнення аліментів, а тому аліменти почали надходити пізно, а тому, виникла заборгованість, яку відповідач поступово погашає. Наразі, позивачу важко самій утримувати повнолітню доньку, яка ще не може повністю себе матеріально забезпечувати. Донька має ряд хронічних захворювань, та потребує постійного обстеження і лікування, про що відомо відповідачу.

Щодо заперечень відповідача, що викладені у відзиві про його незадовільний стан здоров`я, то суд зазначає, що наведені ОСОБА_2 обставини не слугують безумовною підставою для звільнення від обов`язку утримувати дитину, оскільки лікування відповідача не підтверджує відсутність доходу.

Крім того, слід зазначити, що саме з метою забезпечення належного лікування військовослужбовців в умовах воєнного стану Верховна Рада України 1 квітня 2022 року прийняла Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з внесенням змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яким було внесено зміни до статті 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким вдосконалено порядок надання медичної допомоги військовослужбовцям України в умовах воєнного стану.

Військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на БЕЗОПЛАТНУ медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я. Військовослужбовці, резервісти під час служби у військовому резерві щорічно проходять медичний огляд, стосовно них проводяться лікувально-профілактичні заходи (ст.11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ).

Згідно ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, виведеними у розпорядження командира (начальника) військової частини у зв`язку з потребою у тривалому лікуванні, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення протягом усього строку безперервного перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, зокрема іноземних держав, та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), встановленого абзацом першим пункту 11 статті 10-1 цього Закону.

Крім того, військовослужбовцю призначається і виплачується одноразова грошова допомога у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби (ст. 16 цього Закону)

Суд звертає увагу, що відповідач, надав до відзиву на позов чисельну медичну документацію, яка підтверджує отримання поранення та лікування ОСОБА_2 , однак жодного доказу в підтвердження понесених витрат на лікування не було надано. Відповідач необґрунтував позицію про визначення розміру аліментів в розмірі 1/ 7 частини свого доходу.

З урахуванням наведеного, враховуючи встановлені обставини по справі, суд вважає, що підлягають до стягнення з відповідача аліменти в частці від його доходу, а саме у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, на період навчання його повнолітньої доньки ОСОБА_1 .

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь суми судових витрат ( витрат на правничу допомогу), суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано : Ордер на надання правничої допомоги, Договір про надання правничої допомоги (а.с.23-24), прибутковий касовий ордер про сплату 4000 грн. (а.с.22).

Позивач надала до суду орієнтовний розрахунок сум судових витрат на 6000 грн. (а.с.21).

Відповідач просив зменшити витрати на правничу допомогу до 1000 грн., посилаючись на малозначність справи та непропорційність такої вимоги до розміру позову.

У додатковій постанові Верховного Суду від 07 листопада 2019 року по справі № 905/1795/18, зроблено наступний висновок, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, та враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження, відповідно до ст. 274 ЦПК України, в одному судовому засіданні по суті, суд дійшов висновку, що підлягають зменшенню судові витрати та сума витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 3000 грн.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на час навчання, а тому судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача в дохід держави 1211 грн. 20 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258- 265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на період навчання, в розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходу ОСОБА_2 , починаючи з 27.05.2025 року до 30.06.2028 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати по справі в сумі 3000 грн. (три тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. (тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач : ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 /.

Відповідач : ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 /.

Повний текст рішення суду виготовлено 05.08.2025 року

Суддя О. Я. Ярмола