1Справа № 335/5702/24 4-с/335/27/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі судді Крамаренко І.А., за участі секретаря судового засідання Духняк К.О., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Купріної Христини Віталіївни, щодо нарахування заборгованості у ВП №75303187 та зобов`язання здійснити перерахунок, -
20.06.2025 скаржник ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Філоненко Я.В., стягувач ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд», звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Купріної Христини Віталіївни, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості у ВП №75303187 та зобов`язати здійснити перерахунок, в якій зазначено наступне.
Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя виданого 23.05.2024 по справі № 335/5702/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу з 22.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
28.06.2024 постановою державного виконавця Купріноі Х.В. відкрито виконавче провадження № 753033187. З моменту відкриття провадження ОСОБА_1 (боржник) сплачував аліменти добровільно на карту НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 . Так, 19.05.2024 на суму 20 530 грн. (у призначенні платежу вказано аліменти на ОСОБА_3 ), 19.03.2025 на суму 4 563,00 грн. (у призначенні платежу вказано аліменти на утримання ОСОБА_4 + його день народження), 24.11.2024 на суму 2 563, 00 грн. (у призначенні вказано, як аліменти на утримання дитини за вересень), 24.11.2024 на суму 2 563,00 грн. (у призначенні вказано аліменти за листопад на утримання ОСОБА_4 ), 24.11.2024 на суму 2 563,00 грн. (у призначенні вказано, як аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 за жовтень), 12.04.2024 у розмірі 10 000 грн., 25.08.2024 на суму 20 652,00 грн. (у призначенні аліменти на ОСОБА_4 ), 22.07.2024 на суму 20 468,00 грн. (у призначенні аліменти на ОСОБА_5 ), 13.03.2024 на суму 10 000 грн., 24.02.2025 на суму 2 563 грн. (у призначенні на утримання дитини ОСОБА_4 ), 24.01.2025 на суму 2 563, 00 грн. (у призначенні аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ), 23.12.2024 на суму 2 563, 00 грн. (у призначенні аліменти на утримання дитини). Всього на загальну суму: 53 908 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.
Не зважаючи на добровільне утримання свого сина та надання усіх підтверджуючих документів, державний виконавець Купріна Х.В. не бере до уваги сплачені кошти та складає розрахунок, в якому вказує про заборгованість ОСОБА_1 та виносить ряд тимчасово обмежуючих постанов.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.06.2025 заборгованість ОСОБА_1 за аліментами за період із травня 2024 року по травень 2025 року, складає 42 365,03 грн. Отже, державний виконавець проігнорував заяви ОСОБА_1 врахувати надані квитанції про оплату аліментів матері дитини на її банківську карту відкриту у Моно Банк.
Просить суд, визнати неправомірними дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Купріної Христини Віталіївна щодо нарахування заборгованості у виконавчому провадженні №75303187 та зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості за аліментами боржника ОСОБА_1 шляхом включення в розрахунок заборгованості суми у розмірі 53 908,00 грн., та стягнути судові витрати.
Ухвалою судді від 23 червня 2025 року прийнято до провадження скаргу ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Купріної Христини Віталіївни, в частині визнання неправомірними дії старшого державного виконавця щодо нарахування заборгованості у ВП №75303187 та зобов`язання здійснити перерахунок. Призначено розгляд скарги. Витребувано у державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Купріної Христини Віталіївни завірені у встановленому законом порядку матеріали виконавчого провадження №75303187.
Скаргу ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , в частині скасування постанов старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Купріної Христини Віталіївни від 23.05.2025 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження майна боржника та виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, - залишено без розгляду.
23.07.2025 до суду, через систему «Електронний суд», на виконання ухвали судді від 23.06.2025, від державного виконавця Купріної Х.В., надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №75303187.
23.07.2025 до суду, через систему «Електронний суд», від державного виконавця Купріної Х.В., надійшов відзив, відповідно до якого державний виконавець просить визнати розрахунок заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням правомірним, відмовити представнику боржника у задоволенні скарги, закрити провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору. За змістом зазначено, що чинним законодавством України визначено обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачено, що в разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Як вбачається з наданих квитанцій, наявна примітка до платежу «аліменти», проте відсутні особисті дані про стягувача (прізвище або РНОКПП), які б мали однозначно ідентифікувати особу, яка отримала кошти. Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» на сторін виконавчого провадження покладений обов`язок інформувати державного виконавця про повне/часткове самостійне виконання рішення суду. Будь-яких повідомлень від стягувача про отримання коштів на утримання дитини до відділу не надходило. Державним виконавцем були направлені уточнюючі запити до банківської установи, представнику стягувача та стягувачу щодо аліментів, які були отримані. 07.07.2025 до відділу від стягувача надійшла відповідь, в якій зазначено, що дитина дійсно отримувала аліменти. Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження, розмір заборгованості по аліментах перерахований з урахуванням заяви стягувача з урахуванням спірної квитанцій. Тимчасові обмеження, передбачені ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" також скасовані. Таким чином, відсутній предмет спору.
Учасники справи надали суду заяви про розгляд вказаної скарги без їх участі.
Представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Кузьміна А.О. у своїй заяві зазначила, що спір вже врегульовано у позасудовому порядку.
Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Філоненко Я.В. у своїй заяві зазначила, що ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження та з розрахунком поданого державним виконавцем у ході розгляду скарги, скаржник ОСОБА_1 погоджується з наданим розрахунком та вказує про зловживання державною виконавчою службою його правами, оскільки останній неодноразово вживав заходи досудового врегулювання спору та у зв`язку з бездіяльністю державної виконавчої служби поніс судові витрати на оплату судового збору та послуг адвоката у розмірі вказаному в позові. Дії державного виконавця повинні бути визнані незаконними, та з державної виконавчої служби стягнуто судові витрати.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Купріної Христини Віталіївни перебуває виконавче провадження №75303187, відкрите 28.06.2024 на підставі судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №335/5702/24 виданого 23.05.2024, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу з 22.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (боржник ОСОБА_1 ), станом на 03.06.2025, заборгованість складала 42 365,03 грн. За змістом вказаного розрахунку вбачається, що за період з травня 2024 року по травень 2025 року, боржником сплачена лише сума у розмірі 2 335,13 грн. (травень 2025 року).
Натомість, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (боржник ОСОБА_1 ), станом на 01.07.2025, заборгованість відсутня. За змістом вказаного розрахунку вбачається, що за період з травня 2024 року по травень 2025 року, зараховані суми: 20 530,00 грн., 20 458,00 грн., 20 652,00 грн., 7 689,00 грн., 2 563,00 грн., 2 563,00 грн., 2 563,00 грн., 6 563,00 грн., 2 335,13 грн., 4 397,50 грн., що складає загальну суму у розмірі 90 313,63 грн.
Отже, вказаний розрахунок містить зараховані суми коштів боржником, у тому числі і суми, на які вказує скаржник у цій скарзі, а відтак, на даний час, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів відсутня, що також підтверджено, як представником стягувача так і представником боржника.
Суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до ЦПК України (ст. 13 ч. 1 ЦПК України). Скарги на дії, бездіяльність, рішення державних виконавців розглядаються за загальними правилами, встановленим цивільним процесуальним законом, із винятками і особливостями, передбаченими Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». За правилами, встановленими ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Аналогічно це питання регулюється й положеннями ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Право сторони виконавчого провадження вимагати з передбачених законом підстав задоволення скарги на дії, бездіяльність, рішення державного виконавця і, відповідно, право виконавця на захист від скарги можуть бути належно реалізовані за умови пред`явлення конкретних, чітко сформульованих вимог, що не допускають множинного тлумачення, припущень ані щодо власне самих вимог скарги, ані щодо підстав, якими вони обґрунтовуються.
Таким чином, про захист своїх порушених прав, в тому числі, зі скаргою, може до суду звернутися особа, права якої порушені, зокрема, боржник у виконавчому провадженні, і може це зробити не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі скаржника відповідає обов`язок належного суб`єкта, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються (суб`єкта оскарження), усунути відповідне порушення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
За змістом ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ч. ч. 4, 13 ст. 71, 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.
Відповідно до пункту 4 розділу XVI «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.
Зі скарги слідує, що боржник ОСОБА_1 певний час добровільно сплачував кошти на утримання сина ОСОБА_6 , на банківську карту стягувача ОСОБА_2 № НОМЕР_1 .
Згідно матеріалів виконавчого провадження №75303187, випливає, що згідно копій квитанцій, боржник ОСОБА_1 здійснював переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 (інший рахунок), у період з березня 2024 року по березень 2025 року, як сплату аліментів, які станом на 01.06.2025 не були зараховані в якості сплати аліментів, у зв`язку із чим боржник звертався до державного виконавця із заявами про зарахування вказаних коштів.
Крім того, встановлено, що державний виконавець здійснював виклики боржника ОСОБА_1 з питання щодо сплати боргу за вказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.
07.07.2025 до державної виконавчої служби від стягувача ОСОБА_2 надійшов лист, відповідно до якого остання підтвердила отримання коштів на утримання дитини, у період з квітня 2024 року по квітень 2025 року, у відповідних сумах. У зв`язку із чим, державним виконавцем, розмір заборгованості по аліментах перерахований з урахуванням заяви стягувача, та тимчасові обмеження, передбачені ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" були скасовані.
Отже, вищевказані обставини свідчать про правомірність дій державного виконавця у виконавчому провадженні № 75303187 від 28.06.2024.
Як вже зазначалося, то сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Суд підкреслює, що права сторін виконавчого провадження повинні бути захищені, і будь-яка бездіяльність або неправомірні дії виконавчої служби можуть бути оскаржені, оскільки забезпечення належного виконання рішень про стягнення аліментів є гарантією захисту права дитини на гідне утримання і всебічний розвиток.
Тож можна зробити висновок, що судові рішення можуть бути різними залежно від конкретних обставин справи, проте, якщо боржник надає докази добровільної сплати аліментів, докази, що ці кошти були призначені саме на утримання дитини, буде доведено, що боржник дійсно здійснив перерахунки, але вони не були враховані виконавчою службою, суд може врахувати ці обставини та зобов`язати виконавчу службу врахувати ці суми при розрахунку загальної заборгованості.
Разом з тим, з огляду на встановлені в даній справі обставини, в діях державного виконавця Купріної Х.В. судом не встановлено порушень прав скаржника та норм діючого законодавства України.
З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити повністю.
Відповідно до положень ст.452 ЦПК України, судові витрати покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 258-260, 447-452 ЦПК України, суд,-
У задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Купріної Христини Віталіївни, відмовити повністю.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 04 серпня 2025 року.

Суддя І.А. Крамаренко