ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Зіник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вовчанської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка за життя залишила заповіт, згідно якого заповідав належну їй земельну ділянку на ім`я позивача. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском звернення до нотаріальної контори. В передбачений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що помилково вважав, що є єдиним спадкоємцем за заповітом та до нотаріальної контори може звернутися в будь-який час, та посилався на те, що з початку повномасштабного вторгнення в Україну з 24.02.2024 перебував в окупації та не мав можливості виїхати з окупованої території, тому вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин.

Ухвалою судді від 23.12.2024 справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Ухвалою суду від 27.03.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Від позивача надійшла заява, згідно якої він заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити без його участі.

Від представника відповідача надійшла заява, згідно якої він просив суд розглядати справу без їх участі та ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харків померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.10.2024, яка на день смерті була зареєстрована сама за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 045202, виданого Вовчанським районним відділом земельних ресурсів Харківської області 04.07.2007, земельну ділянку площею 5,6040 га, що знаходиться на території Іванівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, - позивачу у справі ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту від 15.11.2019 серії НОВ № 790433, реєстровий № 1622.

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , однак в оформленні спадкових прав йому відмовлено через пропущення строку для прийняття спадщини, що підтверджується копією повідомлення Вовчанської державної нотаріальної контори Чугуївського району Харківської області від 16.11.2024 за № 663/02-31.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20).

Водночас відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібних висновків, дійшов Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного статтею 1270 ЦК України, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що «якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».

За правилами доказування, визначеними статтями 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортними даними позивача НОМЕР_2 від 06.12.2000, тоді як померла ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а отже повинен був звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не проживав із спадкодавицею за однією адресою.

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини лише 16 листопада 2024 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, оскільки повинен був звернутися не пізніше 12 січня 2022 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, визначеного частиною 1 статті 1270 ЦК України, позивач посилається на те, що помилково вважав, що є єдиним спадкоємцем за заповітом та до нотаріальної контори може звернутися в будь-який час, та на обставини, зумовлені повномасштабним вторгнення РФ в Україну.

Вказані доводи і посилання позивача на повномасштабне збройне вторгнення не свідчать про поважність причин пропуску строку на подання ним заяви про прийняття спадщини, оскільки строк у шість місяців почався з часу смерті спадкодавця - 12.07.2021, і тривав по 12.01.2022, тобто позивач повинен був звернутися із заявою про прийняття спадщини не пізніше 12 січня 2022 року. Повномасштабне збройне вторгнення РФ в Україну, на яке посилається позивач, зокрема, як на причину пропуску строку для прийняття спадщини, почалося 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим почав діяти воєнний стан згідно з Указом Президента України, затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, тобто вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, що відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із висновком Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6 1215цс16, якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

У даному випадку, позивач не лише був обізнаний про факт смерті спадкодавиці, проте через власну пасивну поведінку не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини достатніх та належних доказів не надав та не довів наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б перешкоджали йому подати заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у встановлений законом строк.

Таким чином, враховуючи відсутність поважних причин, що завадили позивачу звернутися у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини, або інших об`єктивних та непереборних перешкод, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 128, 223, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вовчанської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Вовчанська міська військова адміністрація Чугуївського району Харківської області, адреса місцезнаходження: вул. Соборна, буд.73, м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, .

Суддя: С.А. Оболєнська