Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ткаченко Ю.В.,

представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 ,

представниці відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) - ОСОБА_4 ,

представника третьої особи - Шатрова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за первісним позовом, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, відібрання дитини та стягнення моральної шкоди

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

1.до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі - позивач за первісним позовом або відповідач за зустрічним позовом) до ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 (далі - відповідачка за первісним позовом або позивачка за зустрічним позовом) надійшов первісний позов, у якому позивач за первісним позовом із урахуванням заяви про зміну предмета позову просив суд:

1.1.змінити місце проживання сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши місце проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 .

2.Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий являється сином позивача за первісним позовом, досяг 10-річного віку, а тому може висловлювати думку щодо визначення місця свого проживання. Вказана обставина, за твердженням позивача за первісним позовом, зумовила необхідність його звернення до суду з вимогами про зміну раніше визначеного місця проживання його сина, так як останній наразі бажає проживати з батьком.

3.Крім того, позивач за первісним позовом стверджує, що має постійну роботу та заробітну плату, що дає йому змогу утримувати дітей, має позитивні характеризуючи дані, проводить активну громадську діяльність. Як стверджується позивачем за первісним позовом, його син неодноразово висловлював думку, що категорично не хоче жити з матір`ю. Натомість останній має бажання проживати з батьком та рідною сестрою.

4.При цьому відповідачка за первісним позовом не займається вихованням сина, не надавала матеріальної допомоги на утримання дітей, не брала участь у витратах, пов`язаних з оздоровленням дітей, їх навчанням і відпочинком, тому з неї стягуються аліменти на утримання дітей.

5.Також позивач за первісним позовом посилається на договір від 06.04.2011 про утримання та виховання дитини при розірванні шлюбу, яким стверджується, що підписання угоди є наслідком аморальної поведінки відповідачки за первісним позовом.

6.19.04.2023 до суду від ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна до ОСОБА_2 , у якій вона просила:

6.1.відібрати малолітню дитину - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_2 та передати малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для матері ОСОБА_3 житель АДРЕСА_4 ;

6.2.зобов`язати відповідача за зустрічним позовом не чинити перешкоди позивачці за зустрічним позовом у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

6.3.встановити позивачці за зустрічним позовом для участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 такі способи участі:

-побачення з донькою в понеділок та четвер кожного тижня без участі ОСОБА_2 та/або інших осіб поза місцем проживання дитини у період часу з 14.00 год. до 20.00 год., у т.ч. з можливістю відвідування дитиною місця її проживання;

-побачення у суботу кожного тижня без участі ОСОБА_2 та/або інших осіб поза місцем проживання дитини у період часу з 10.00 год. суботи до 20.00 год., у т.ч. з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері;

-спільний відпочинок матері з донькою за її згодою та без присутності батька щорічно по 7 днів поспіль в період шкільних зимових канікул по 3 дні весняних та осінніх канікул та щорічно 21 день поспіль в період шкільних літніх канікул, з попередньою домовленістю з відповідачем за зустрічним позовом;

-чотири години в день народження доньки, а також під час святкування Нового року, Великодня(Пасхи) та Різдва.

-стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивачки за зустрічним позовом 170 000 грн. моральної шкоди.

7.Зустрічний позов обґрунтований тим, що відповідач за зустрічним позовом чинить позивачці за зустрічним позовом перешкоди у спілкуванні з дітьми. При цьому судовим рішення у справі №308/5954/20 місце проживання сина визначено за позивачкою за зустрічним позовом. Водночас відповідач за зустрічним позовом і після набрання рішення суду законної сили надалі продовжу утримувати дитину всупереч судовому рішенню. Перешкоди з боку відповідача за зустрічним позовом у спілкуванні з дітьми спричиняють позивачці за зустрічним позовом моральні страждання, оскільки вона як мати не бачиться з дітьми, не знає стану їх фізичного та психічного здоров`я. Крім того, протиправні, на переконання позивачки за зустрічним позовом, дії відповідача за зустрічним позовом принижують авторитет матері в очах дітей, що зумовлює негативний вплив на їх психологічний розвиток.

8.До суду від представниці відповідачки за первісним позовом надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона проти задоволення первісного позову заперечила. Відзив обґрунтований тим, що підставою для звернення з позовом про зміну місця проживання дитини не можуть бути обставини, які виникли внаслідок неправомірної поведінки одного з батьків, який самовільно змінив таке місце проживання.

9.Крім цього представниця відповідачки за первісним позовом вказує про те, що рішення суду про розірвання шлюбу та залишення дітей проживати разом із батьком було штучно ініційовано останнім з метою уникнення призову на військову службу.

10.Підписання відповідачкою за первісним позовом угоди про утримання та виховання дитини після розірвання шлюбу мало місце внаслідок хворобливого стану відповідачки за первісним позовом, а тому вказані в тексті договору обставини не відповідають дійсності.

11.Вказує про те, що позивач за первісним позовом неодноразово був засуджений за статеві злочини проти малолітніх дітей.

12.Перешкоди, які позивач за первісним позовом створює відповідачці за первісним позовом підтверджуються тим, що батько дітей надавав заяву директору школи, в якій просив не віддавати дітей іншим особам, окрім нього.

13.27.04.2023 від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив, у якій він вказав на безпідставність, на його думку, доводів, викладених у відзиві на позовну заяву.

14.Позивач за первісним позовом зазначає про те, що звернення до суду в цій справі зумовлене іншими підставами та обставинами, ніж ті, що були предметом дослідження у справі №308/14167/22, оскільки в даному випадку він звернувся в інтересах сина, який досяг 10-річного віку та не має бажання змінювати місце свого проживання.

15.Твердження представниці відповідачки за первісним позовом про те, що рішення суду про розірвання шлюбу та залишення дітей проживати разом із батьком було штучно ініційовано з метою уникнення призову на військову службу є надуманим.

16.Аргументи представниці відповідачки за первісним позовом про те, що угоду про утримання та виховання дитини після розірвання шлюбу підписано під психологічним впливом спростовується змістом самого договору, що був посвідчений нотаріально.

17.Позивач за первісним позовом звертає увагу суду на відсутність у нього судимостей, що підтверджується інформаційно-аналітичною довідкою. Вважає, що ухвала Закарпатського апеляційного суду від 01.06.2022 по справі №308/15872/21 (провадження 11-кп/48006/92/22) суперечить презумпції невинуватості позивача за первісним позовом.

18.Посилання представниці відповідачки за первісним позовом на існування заяви, у якій позивач за первісним позовом просив дирекцію школи не віддавати дітей під час навчального процесу іншим особам без його письмової згоди, не доводить створення перешкоди матері у спілкуванні з дітьми, оскільки в такій заяві відсутнє зазначення прізвища, імені та по батькові матері.

19.24.05.2023 до суду від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на позовну заяву, у якому він проти зустрічного позову заперечив. Відзив на зустрічний позов обґрунтований тим, що позивачка за зустрічним позовом протягом 2021 року - 13.10.2022 не виявляла намір спілкування з дітьми та не брала участь у їх вихованні.

20.З моменту народження син проживав з батьком, а відповідач за зустрічним позовом не здійснював жодних дій щодо самовільної зміни місця проживання сина.

21.Надані позивачкою за зустрічним позовом фрагменти листування не доводять про створення їй перешкод у спілкуванні з дітьми, а лише підтверджують, що відповідач за зустрічним позовом не відмовляв їй у такому спілкуванні.

22.Щодо листа Управління у справах дітей Закарпатської ОДА від 29.09.2021 відповідач за зустрічним позовом вказує про те, що такий лист має загальний характер і жодним чином не підтверджує обставин, на які покликається позивачка за зустрічним позовом.

23.У визначений спосіб та час згідно з графіком, встановленим рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №449 від 23.12.2020, позивачка за зустрічним позовом не виявляла наміру бачитися та спілкуватися з дітьми.

24.Посилання позивачки за зустрічним позовом на те, що діти її подарунки їй повертали є вигаданим та не підтверджується жодними доказами.

25.Відібрання дитини та передача його матері суперечить інтересам дитини та завдасть йому психологічної травми, оскільки син не має бажання розлучатися із батьком та рідною сестрою.

26.Позовні вимоги про стягнення грошових коштів у відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, позаяк нічим не підтверджується факт заподіяння моральних страждань. Позивачкою за зустрічним позовом не конкретизовано якими конкретними діями відповідача за зустрічним позовом їй заподіяно моральної шкоди, в чому саме полягають її душевні страждання та їх тривалість.

27.Також відповідач за зустрічним позовом вважає, що способи участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, визначені рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №449 від 23.12.2020, є достатніми для гармонійного виховання та розвитку дітей. Вказане рішення є чинним і позивачкою за зустрічним позовом не оскаржувалося.

28.У судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник позовні вимоги за первісним позовом підтримали, просили їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечили, просили зустрічний позов залишити без задоволення.

29.У судовому засіданні відповідачка за первісним позовом та її представниця проти первісного позову заперечили, просили у його задоволенні відмовити повністю, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити.

30.У судовому засіданні представник третьої особи просив розглянути справу та вирішити спір із урахуванням підготовлених органом опіки та піклування висновків щодо вирішення спору по суті.

ІІ. Рух справи

31.Ухвалою від 14.03.2023 суддя прийняв первісну позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

32.Ухвалою від 05.05.2023 суддя прийняв до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, відібрання дитини та стягнення моральної шкоди, об`єднавши позовні вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

33.Ухвалою від 05.05.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом про витребування додаткових доказів.

34.Ухвалою від 05.05.2023 суд частково задовольнив клопотання позивача за первісним позовом, призначив судово-психологічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинив.

35.Ухвалою від 13.10.2023 суд поновив провадження у справі.

36.Ухвалою від 07.11.2023 суд змінив експертну установу, якій ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.05.2023 доручено проведення судово-психологічної експертизи у цій справі.

37.Ухвалою від 16.01.2024 суд поновив провадження у справі.

38.Ухвалою від 05.02.2024 суд постановив направити до Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України додаткові матеріали для проведення судово-психологічної експертизи та зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.

39.Ухвалою від 18.06.2024 суд поновив провадження у справі.

40.Ухвалами від 25.09.2024 суд витребував додаткові докази.

41.Ухвалою від 16.04.2025 суд повернувся до стадії підготовчого провадження та витребував додаткові докази.

42.Ухвалою від 20.05.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом

43.Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

44.Позивач та відповідачка за первісним позовом з 12.05.2007 перебували у шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони спору мають 2 дітей, а саме - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

45.Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.10.2015 по справі №308/14631/14-ц, яке набрало законної сили 15.10.2015, шлюб між позивачем та відповідачкою за первісним позовом розірвано, а дітей ОСОБА_2 і ОСОБА_5 залишено проживати з батьком.

46.Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2021 по справі №308/6546/21, яке набрало законної сили 08.10.2021, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено та ухвалено стягувати з останньої на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Починаючи з 25.05.2021.

47.Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2021 по справі №308/5954/20, яке набрало законної сили 28.09.2022, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено та визначено місце проживання останнього з відповідачкою за первісним позовом.

48.Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 23.12.2020 «Про визначення способу участі у вихованні дітей» визначено способи участі у вихованні дитини та встановлено відповідачці за первісним позовом порядок побачення з її дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (Т.1, а.с.28, 174, Т.2, а.с.70, а.с.120, Т.3, а.с.137).

49.Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» (Т.1, а.с.31) позивач за первісним позовом станом на 14.10.2022 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

50.Згідно з довідкою про доходи від 28.09.2022 №7 нарахований дохід позивача за первісним позовом за період березень - серпень 2022 року становить 142 224, 72 грн.

51.Позивач являється власником квартири за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1148893 від 01.08.2003, підстава виникнення права власності - договір дарування №591 від 26.06.2003.

52.Квартиру АДРЕСА_5 позивач за первісним позовом прийняв у дар від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за договором дарування від 26.06.2003 №591

53.Квартира складається з 2 кімнат, загальна корисна площа складає 48,9 кв.м., житлова площа - 26,9 кв.м.

54.06.04.2011 сторонами спору укладено договір між подружжям про утримання та виховання дитини при розірванні шлюбу, яким передбачено, що у випадку розірвання шлюбу з будь-яких причин спільна донька - ОСОБА_5 - після розірвання шлюбу залишається на вихованні та проживанні разом із батьком.

55.Згідно з довідкою №10 від 28.09.2022, виданою позивачу за первісним позовом, проживаючому за адресою АДРЕСА_3 , заборгованість по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території (крім комунальних послуг) відсутня станом на 01.09.2022.

56.Довідкою №211 від 28.09.2022, виданою ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС», стверджується, що позивач за первісним позовом проживає у м. Ужгороді та зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 ; склад сім`ї - донька ОСОБА_8 , 2009 р.н., син - ОСОБА_2 , 2012 р.н.

57.Аналогічні відомості зафіксовані довідкою №21 від 24.01.2024, виданою ТОВ ««ЖИТЛО-СЕРВІС» (Т.2, а.с.93).

58.Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2022/000325403 від 15.08.2022 задекларованою адресою місця проживання відповідачки за первісним позовом значиться АДРЕСА_4 .

59.Позивачка за зустрічним позовом зверталася до органу опіки та піклування із заявою про зміну визначеного місця проживання дітей від 05.07.2021, у якій просила визначити місце проживання її дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_2 з нею (Т.1 а.с.175, Т.3 а.с.197).

60.Згідно з висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №1025/23/02-14 від 09.09.2021 констатовано доцільність визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_2 разом із матір`ю за адресою її місця проживання.

61.Листом Служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації №01-22/1208 від 29.09.2021 позивачці за зустрічним позовом роз`яснено право на звернення з позовом про відібрання дитини в судовому порядку.

62.Довідкою про результати проведення перевірки щодо письмової заяви гр. ОСОБА_3 від 07.12.2022 підтверджується звернення позивачки за зустрічним позовом із заявою щодо вжиття заходів відносно відповідача за зустрічним позовом за фактом відмови в побаченні спільних дітей. В ході відпрацювання матеріалів працівниками Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області констатовано відсутність ознак кримінальних чи адміністративних правопорушень.

63.Листом Служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації №01-18/1660 від 22.12.2021 підтверджується факт звернення позивачки за зустрічним позовом до автора листа стосовно врегулювання особистих відносин з колишнім чоловіком. За змістом цього листа позивачці за зустрічним позовом роз`яснено про існування такої соціальної послуги як медіація та переадресовано її до Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради.

64.Позивачка за зустрічним позовом зверталася до відповідача за зустрічним позовом із письмовим повідомленням від 14.11.2022, у якому вказувала, що таке звернення є повторним і просила виконати рішення суду від 09.12.2021 по справі №308/5954/20, яке набрало законної сили.

65.Згідно з листом-відповіддю від 19.11.2022 відповідач за зустрічним позовом підтвердив факт отримання листів позивачки за зустрічним позовом щодо негайного виконання рішення суду від 09.12.2021 по справі №308/5954/20. Поряд із цим, відповідач за зустрічним позовом наголосив на тому, що, по-перше, рішення суду від 09.12.2021 по справі №308/5954/20 стосується виключно місця проживання сина та, по-друге, цим рішенням на відповідача за зустрічним позовом не покладено жодних обов`язків і таке рішення не підлягає виконанню з його боку, як і не підлягає негайному виконанню.

66.Відповідно до довідки №1113100 МВС (Т.2, а.с.108) позивач за первісним позовом на території України станом на 02.07.2021 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

67.Згідно з листом відділу ДВС у м. Ужгороді міністерства юстиції України Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №1-67478350 від 17.12.2021 заборгованість відповідачки за первісним позовом по виконавчому листу №308/6546/21 від 08.11.2021 про стягнення аліментів станом на 17.12.2021 складала 34 080,85 гривень.

68.Відповідно до листа відділу ДВС у м. Ужгороді міністерства юстиції України Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №1-67478350 від 29.03.2022 заборгованість відповідачки за первісним позовом по виконавчому листу №308/6546/21 від 08.11.2021 про стягнення аліментів станом на 29.03.2022 складала 35 683,72 гривень.

69.Постановою старшого державного виконавця від 19.04.2022 у виконавчому провадження ВП НОМЕР_7 з виконання виконавчого листа №308/6546/21 від 08.11.2021 відповідачці за первісним позовом встановлено тимчасове обмеження у виїзді за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом №308/6546/21 від 08.11.2021.

70.19.04.2022 старшим державним виконавцем у межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_7 з виконання виконавчого листа №308/6546/21 від 08.11.2021 прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою передбачено звернення стягнення на доходи відповідачки за первісним позовом.

71. ОСОБА_2 здобув початкову освіту в Ужгородській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №5 з поглибленим вивченням іноземних мов Ужгородської міської ради Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про здобуття початкової освіти № НОМЕР_3 від 02.06.2023.

72.Відповідно до результатів психологічного обстеження ОСОБА_5 , 2009 р.н., (Т.2, а.с.189, Т.3 а.с.149) на момент діагностування у ОСОБА_5 відзначалася певна нестабільність та коливання між позитивними та негативними емоціями. Важкі емоційні переживання викликає ситуація, що склалася у відносинах з мамою. Як відображено психологом у результатах психологічного обстеження, особливо боляче дівчині через те, що мама не вітається з нею та братом на вулиці при випадкових зустрічах, не телефонує, щоб привітати їх з днем народження, але викликає поліцію та приходить до них додому, щоб влаштувати скандали, кричати на батька та звинувачувати дітей у зраді.

73.За результатами психологічного обстеження ОСОБА_2 , 2012 р.н., (Т.2, а.с.190, Т.3 а.с.177) констатовано, що ситуація, що склалася із матір`ю, є стресовою для хлопчика. Хлопчик цінує, що його батько завжди знаходиться поруч. Піклується про нього, готовий підтримати, заохочує його інтереси.

74.Згідно з актом перевірки №Р-10 (Т.2, а.с.208) станом на 06.03.2020 в результаті перевірки у квартирі АДРЕСА_5 зареєстровано 3 (троє) осіб, а фактично проживає 4 (четверо) осіб, а саме - сторони цього спору та їх діти ( ОСОБА_5 і ОСОБА_2 ).

75.Довідкою №125 від 06.03.2020, виданою ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС» стверджується, що позивачка за зустрічним позовом проживала за адресою АДРЕСА_3 (Т.2, а.с.209, Т.4, а.с.21).

76.Відповідно до результатів психологічного обстеження ОСОБА_5 , 2009 р.н., (Т.2, а.с.216, 228, Т.3 а.с.176) у дівчинки простежується позитивне ставлення як до батька, так і до матері, а також відмічається страх не відповідати очікуванням батька.

77.За результатами психологічного обстеження ОСОБА_2 , 2012 р.н., (Т.2, а.с.217, 230, 232, Т.3 а.с.175) констатовано, що хлопчик стосовно мами відчуває гнів та ворожість. Він вважає її винною у розлученні батьків, сприймає маму винятково в негативному світлі та проявляє ненависть до неї. Такі негативні емоції щодо батьків не характерні для дітей його віку та практично не з`являються природнім шляхом (зазвичай, вони виникають у результаті навіювання одного з батьків).

78.Відповідач за зустрічним позовом звертався до директора спеціалізованої школи №5 м. Ужгорода із заявою б/н від 01.09.2020, у якій просив не віддавати дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час навчального процесу іншим особам без його письмової згоди. В обґрунтування заява відповідач за зустрічним позовом покликався на те, що в судовому порядку дітей залишено проживати з батьком.

79.Змістом листа Ужгородської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №5 з поглибленим вивченням іноземних мов Ужгородської міської ради Закарпатської області №322 від 16.09.2020 підтверджується, що позивачка за зустрічним позовом зверталася до дирекції навчального закладу із заявою від 14.09.2020 з приводу надання їй можливості відвідувати своїх дітей у приміщенні освітнього закладу. В цьому листі значиться, що адміністрація школи не забороняє відвідувати дітей на території закладу, так як у рішенні суду від 05.10.2015 такої заборони немає.

80.За результатами індивідуального психологічного обстеження ОСОБА_5 , 2009 р.н., (Т.2, а.с.229) вказується про відсутність психологічного насильства з боку матері.

81.За результатами індивідуального психологічного обстеження ОСОБА_2 , 2012 р.н., (Т.2, а.с.231) психологом зазначено про відсутність психологічного насильства з боку матері.

82.Згідно з висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №649/17/01-12 від 08.08.2024 рекомендовано визначення місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із його батьком гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою його місця проживання.

83.Відповідно до плану квартири АДРЕСА_5 (Т.3, а.с.127) відповідна квартира складається кімнат ОСОБА_10 , ОСОБА_24, ОСОБА_11 , коридору, кухні, вбиральні, ванни.

84.Актом оцінки потреб сім`ї/особи №214 від 30.09.2020 зафіксовано, що позивачка за зустрічним позовом проживає за адресою АДРЕСА_4 , у помешканні дотримуються санітарно-гігєнічні норми, є окреме ліжко для дитини, помешкання і територія навколо помешкання безпечні для дитини.

85.Висновком оцінки потреб сім`ї від 30.09.2020 стверджується, що батьківський потенціал матері знаходиться на належному рівні. У висновку міститься відмітка матері про погодження з результатами проведеної оцінки.

86.Актом оцінки потреб сім`ї/особи №225 від 05.10.2020 зафіксовано, що позивач за первісним позовом проживає за адресою АДРЕСА_3 . В акті також відображено, що ОСОБА_5 відвідує школу, спортивні секції та гуртки.

87.Актом оцінки потреб сім`ї/особи №225/1 від 05.10.2020 стверджується, що позивач за первісним позовом фактично доглядає за дитиною, щодня спілкується з дитиною, відводить дитину до школи. У цьому ж акті стверджується про наявність конфліктів між членами сім`ї, а саме - щодо місця проживання дітей.

88.У висновку оцінки потреб сім`ї за результатами оцінювання від 05.10.2020 констатовано, що батьківський потенціал відповідача за зустрічним позовом на належному рівні.

89.Згідно з актом оцінки потреб сім`ї/особи №62 (Т.3, а.с.150-152) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком, мати з дитиною не спілкується.

90.Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї за наслідками оцінювання від 03.04.2023 батьківський потенціал матері знаходиться на належному рівні, син ОСОБА_2 проживає разом із батьком.

91.Актом оцінки потреб сім`ї/особи №63 від 03.04.2023 зафіксовано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має негативні стосунки з одним із батьків. У цьому ж актів вказується, що, зі слів ОСОБА_2 , він виявляє бажання проживати разом із батьком.

92.Відповідно до акта оцінки потреб сім`ї/особи №63/1 від 03.04.2023 стверджується, що донька ОСОБА_5 не виявляє бажання спілкуватися з матір`ю. Крім того, в акті зазначено, що після рішення суду щодо визначення місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю він проживав виключно з батьком.

93.Висновком оцінки потреб сім`ї за наслідками оцінювання від 03.04.2023 констатовано, що батьківський потенціал відповідача за зустрічним позовом знаходиться на належному рівні.

94.Згідно з актом обстеження умов проживання від 05.10.2020 квартира АДРЕСА_5 знаходиться на 4-ому поверсі 9-поверхового будинку та складається з 2 кімнат. Умови проживання задовільні. Є необхідні меблі й побутова техніка. Для виховання та розвитку дітей є окремі кімнати. За вищевказаною адресою проживають позивач за первісним позовом, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

95.Актом обстеження умов проживання від 30.09.2020 підтверджується факт обстеження умов проживання у квартирі АДРЕСА_6 . Житло розміщене на 3-ому поверсі 9-поверхового будинку і складається з 1 кімнати. На час обстеження квартира є найманою. Житло об лаштоване необхідними комунальними зручностями та вмебльоване достатньої кількістю меблів. У квартирі є можливість облаштування спільних місця для малолітніх дітей. Поряд із цим, в акті міститься зауваження щодо наявності конфлікту з позивачем за первісним позовом з приводу участі у вихованні дітей.

96.Відповідачка за первісним позовом зверталася до міського голови Ужгородської міської ради із заявою від 13.11.2020 щодо визначення графіку побачень із її дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

97.Відповідачка за первісним позовом зверталася до міського голови Ужгородської міської ради із заявою від 26.08.2020 про визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею у зв`язку з тим, що, як стверджувалося у відповідній заяві, відповідач за зустрічним позовом перешкоджає їй брати участь у вихованні дітей.

98.Згідно з висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №856/23/02-14 від 02.12.2020 уповноваженим органом встановлено доцільність залишити місце проживання дітей разом із відповідачем за зустрічним позовом за адресою його місця проживання. У цьому ж висновку позивачці за зустрічним позовом роз`яснено право на звернення до суду із заявою про передачу дітей для проживання з нею на підставі положень сімейного законодавства.

99.Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03.04.2023 позивачка за зустрічним позовом проживає та зареєстрована у квартирі АДРЕСА_6 . Квартира є однокімнатною, наявна можливість облаштувати спальне місце для малолітнього сина. В акті відображено, що позивачка за зустрічним позовом зауважувала про наявність конфлікту з відповідачем за зустрічним позовом щодо участь у вихованні дітей.

100.Актом обстеження умов проживання від 03.04.2023 підтверджується проведення обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_3 . У вказаній квартирі проживає позивач за первісним позовом, його донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі змісту акту вбачається, що при проведення співбесіди з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він не бажає змінювати місце свого проживання.

101.Згідно з висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №1025/23/02-14 від 09.09.2021 встановлено доцільність визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із позивачкою за зустрічним позовом.

102.09.01.2020 позивачкою за зустрічним позовом як орендарем укладено договір найму однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_4 строком на 12 місяців з 09.01.2020 до 09.01.2021.

103.Пунктом 8 вказаного договору передбачено, що в кімнаті проживатиме 3 людей, зокрема, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

104.Довідками №86 від 21.02.2020 та №119 від 05.03.2020, виданими ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС» стверджується, що позивач за первісним позовом разом із дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_2 проживали за адресою АДРЕСА_3 (Т.3 а.с.213).

105.Відповідно до квитанції №А72С22071 від 16.08.2019 позивачка за зустрічним позовом здійснювала оплату за харчування сина ОСОБА_2 .

106.Згідно з довідкою від 19.02.2020, наданою АТ «Комерційний інвестиційний банк» заробітна плата позивачки за зустрічним позовом у вказаному товаристві на посаді головного економіста за період з 01.08.2019 по 31.01.2020 складала 82 484,71 гривень.

107.Відповідно до довідки від 14.08.2020, виданої АТ «Комерційний інвестиційний банк» заробітна плата позивачки за зустрічним позовом у вказаному товаристві на посаді головного економіста за період з 01.02.2020 по 31.07.2020 складала 85 162,66 гривень.

108.Згідно з довідкою №01-09/291 від 30.07.2020 (Т.4, а.с.69) позивач за первісним позовом у період з 22.03.2016 по дату видачі довідки працював в Ужгородському міському територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) департаменту праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради на посаді завідувача сектору обліку та нічного перебування бездомних осіб.

109.Відповідно до довідки про доходи №01-09/290 від 30.07.2020, виданою Ужгородським міським терцентром дохід позивача за первісним позовом за період з січень 2020 року - червень 2020 року становив 85 818,99 гривень.

110.Згідно з довідкою за вих. №100 від 02.10.2020, виданою закладом дошкільної освіти №20 комбінованого типу Ужгородської міської ради діти позивачки за зустрічним позовом ( ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ) виховувалися у ЗДО №20 комбінованого типу з 2011 по 2019 роки. За цей період позивачка за зустрічним позовом брала участь у вихованні дітей та проводила оплату за харчування (Т.4, а.с.100).

111.Відповідно до пояснювальної записки класного керівника ОСОБА_12 №294 від 20.08.2020 позивачка за зустрічним позовом декілька разів зверталася з проханням забрати доньку з останніх уроків.

112.Листом Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області №7088/39/12/1-24 від 27.09.2024 (Т.4, а.с.136-137) на виконання ухвали суду про витребування доказі від 25.09.2024 повідомлено, що 06.07.2022 працівниками підрозділу пробації були внесені відомості до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи відносно позивача за первісним позовом на підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 01.06.2022 по справі №308/15872/21.

113.Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №255489388 від 06.05.2021 позивачка за зустрічним позовом є власницею земельної ділянки за кадастровим номером :54:001:1098. Підстава для державної реєстрації - договір дарування №360 від 06.05.2021.

114.Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.08.1995 (Т.4, а.с.199-200) квартира за адресою АДРЕСА_7 належала на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_13 та членам його сім`ї, а саме - дружині ОСОБА_14 , сину - ОСОБА_15 , дочці - ОСОБА_3 .

115. ОСОБА_14 належну їй частку квартири за вказаною адресою заповіла в рівних долях, по 1/2 частці кожному сину - ОСОБА_15 , дочці - ОСОБА_3 .

116. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_14 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_4 від 12.08.2024.

117.У відповідності до записів трудової книжки № НОМЕР_5 , яка належить позивачці за зустрічним позовом, 10.04.2023 позивачка за зустрічним позовом прийнята на посаду провідного фахівця служби вченого секретаря.

118.12.07.2024 позивачка за зустрічним позовом звільнена з роботи за власним бажання на підставі статті 38 КЗпП згідно з наказом №458/06-03 від 08.07.2024.

119.Довідкою Ужгородської філії Закарпатського обласного центру зайнятості №719 від 02.10.2024 підтверджується, що відповідачка за первісним позовом з 02.09.2024 перебуває на обліку в Ужгородській філії ОЦЗ як безробітна.

120.Згідно з листом ФОП ОСОБА_16 №32 від 05.10.2020 позивачка за зустрічним позовом проводила оплату за надання послуг гарячого харчування за харчування учасниці СШ І-ІІІ ступенів №5 ОСОБА_5 за грудень 2015 року, січень 2016 року, лютий, квітень, вересень-грудень 2017 року та січень-травень 2018 року.

121.За інформацією, наданою ФОП ОСОБА_17 (Т.4, а.с.217), за період з січня по травень 2019 року ОСОБА_5 проходила навчання з вивчення іноземної мови. За надані послуги поступили кошти в розмірі 2 340 гривень.

122.Відповідно до листа Регіонального сервісного центру у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях №31/28/31-8912-2024 від 18.10.2024 згідно з відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 16.10.2024 за позивачем за первісним позовом значиться зареєстрованим транспортний засіб марки «Dacia», модель «Logan 1.4», 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_6 .

123.За відповідачкою за первісним позовом транспортні засобі зареєстрованими не значаться.

124.Крім того, Регіональним сервісним центром у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях у листі №31/28/31-8912-2024 від 18.10.2024 повідомлено, що як позивач, так і відповідач за первісним позовом не обліковуються як «належні користувачі транспортних засобів» згідно з відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

125.Згідно з листом відділу ДВС у м. Ужгороді (Т.4, а.с.244-245) та розрахунком заборгованості по аліментах №1-67478350 від 30.10.2024 підтверджується, що 08.08.2022 державним виконавцем скасовано раніше встановлене обмеження для позивачки за зустрічним позовом щодо виїзду з України у зв`язку з погашенням боржницею в повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів станом на 08.08.2022.

126.Попри це, станом на 25.09.2024 заборгованість по аліментах за виконавчим листом №308/6546/21 від 08.11.2021 становить 2 174,90 гривень.

127.Відповідно до листа ГУ ДПС у Закарпатській області №14987/5/07-16-24-06-05 від 30.09.2024 у позивача та відповідачки за первісним позовом відсутній податковий борг та/або недоїмка зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

128.Цим же листом підтверджується наявність у позивача та відповідачки за первісним позовом доходів, в тому числі у вигляді виплачених зарплат, за період, зокрема, січень-червень 2024 року.

129.Згідно з талоном-повідомлення ЄО №1767 позивачка за зустрічним позовом зверталася до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області 18.01.2025 щодо невиконання відповідачем за зустрічним позовом рішення суду щодо визначення місця проживання сина та порушення її колишнім чоловіком графіку відвідування, встановленого органом опіки та піклування.

130.Висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №558/17/01-12 від 19.05.2025 рекомендовано суду зобов`язати відповідача за зустрічним позовом позивачці за зустрічним позовом не чинити перешкод у спілкуванні з донькою.

131.Висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №557/17/01-12 від 19.05.2025 констатовано недоцільність відібрання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відповідача за зустрічним позовом.

ІV. Позиція суду

i.Щодо вирішення первісного позову про зміну місця проживання дитини

132.Аналізуючи обґрунтованість вимог, заявлених за первісним позовом, суд виходив із такого.

133.Відповідно до положень статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

134.Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

135.За приписами частини 1 статті 9 Конвенції про права дитини на держави-учасниці покладається обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

136.Частиною 1 статті 18 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

137.Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

138.Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків стосовно дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

139.За правилами частини 3 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

140.Частиною 1 статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

141.Згідно з абзацом другим частини 1 статті 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

142.Відповідно до положень статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

143.Суд зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

144.У рішенні від 19 вересня 2019 року у справі «Andersena v. Latvia», заява № 79441/17, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) відзначив, що «найкращі інтереси дитини» не можуть розумітися однаково, незалежно від того, чи розглядає суд запит про повернення дитини відповідно до Гаазької конвенції або постанову про опіку або батьківських правах. Національні суди, відхиляючи певну інформацію і докази, що стосуються конкретного розгляду, не можуть вважатися такими, що проігнорували найкращі інтереси дитини.

145.У справі, яка розглядається, суд встановив, що сторони у справі перебували у шлюбі, який було розірвано в судовому порядку на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.10.2015 по справі №308/14631/14-ц, яке набрало законної сили 15.10.2015. Від шлюбу колишнє подружжя має двох дітей, а саме - ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , яких після розірвання шлюбу залишено проживати разом із батьком.

146.Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2021 по справі №308/5954/20, яке набрало законної сили 28.09.2022, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено та визначено місце проживання останнього з відповідачкою за первісним позовом.

147.Як встановлено судом у межах розгляду справи №308/5954/20, діти ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на час вирішення справи проживали разом із батьком за адресою АДРЕСА_3 . У свою чергу, ОСОБА_3 проживала окремо за іншою адресою, а саме - АДРЕСА_4 .

148.Попри це, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надалі проживає разом із батьком за вищезгаданою адресою, що учасниками справи не оспорюється та не заперечується, а також узгоджується із іншими наявними доказами, зокрема, висновком органу опіки та піклування №649/17/01-12 від 08.08.2024, висновком оцінки потреба за наслідками оцінювання від 03.04.2023 (Т.3, а.с.153-154), актом про оцінки потреб сім`ї/особи №63/1 від 03.04.2023.

149.Судове рішення про визначення місця проживання дитини по своїй суті є рішенням про визнання, а за своїм змістом є рішенням немайнового характеру. Зважаючи на відсутність у судовому рішенні про визначення місця проживання дитини обов`язку вчинення дій боржником (тим з батьків, з яким фактично проживає дитина), таке рішення не підлягає примусовому виконанню.

150.Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, відображеними в постанові від 25.03.2024 по справі 183/1464/22.

151.ЄСПЛ неодноразово встановлював у справах проти України, що неналежний спосіб виконання судових рішень щодо дітей був наслідком недостатньо розвинутих законодавчих та адміністративних механізмів, які б могли прискорити добровільне дотримання домовленостей із залученням фахівців органів опіки та піклування. Крім того, наявні механізми не передбачали відповідні і конкретні заходи для забезпечення примусового виконання рішення, відповідно до принципу пропорційності (див. рішення у справі «Вишняков проти України» (Vyshnyakov v. Ukraine), пункт 46; рішення у справах «Бондар проти Україна» (Bondar v. Ukraine), заява № 7097/18, пункт 36, від 17 грудня 2019 року; «Швець проти України» (Shvets v. Ukraine), заява № 22208/17, пункт 38, від 23 липня 2019 року; «Ген та інші проти України» (Gen and others v. Ukraine), заяви № 41596/19 та № 42767/19, пункт 68, від 10 червня 2021 року; «Спіцин проти України» (Spitsyn v. Ukraine), заява № 52411/18, пункт 32, від 07 жовтня 2021 року та «Жупан проти України» (Zhupan v. Ukraine), заяви № 38882/18 і № 50200/19, пункт 36, від 07 жовтня 2021 року).

152.У рішенні від 07 жовтня 2021 року у справі «Жупан проти України» (Zhupan v. Ukraine), (заяви № 38882/18 і № 50200/19) ЄСПЛ, аналізуючи питання виконання рішення суду про відібрання дитини, виклав такі висновки:

153.«Суд повторює, що право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції (див., серед інших джерел, рішення у справі «К. та Т. проти Фінляндії» [ВП] (K. and T. v. Finland) [GC], заява № 25702/94, пункт 151, ЄСПЛ 2001-VII). Загальні принципи стосовно позитивних зобов`язань держави щодо захисту стосунків між батьками та їхніми дітьми наведені в згаданому рішенні у справі «Вишняков проти України» (Vyshnyakov v. Ukraine), пункти 35-37 з подальшими посиланнями.

154.Беручи до уваги, що позитивне зобов`язання у цій сфері полягає не у досягненні результату, а у вжитті заходів (див. згадане рішення у справі «Вишняков проти України» (Vyshnyakov v. Ukraine), пункт 36), Суд має визначити, чи вжили національні органи влади достатні заходи для виконання рішення суду від 03 листопада 2015 року про передачу дитини заявниці.

155.Суд повторює, що право дитини висловлювати власні погляди не слід тлумачити як таке, що фактично надає дітям беззастережне право вето без розгляду будь-яких інших факторів і здійснення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів; крім того, такі інтереси, як правило, передбачають підтримку зв`язків дитини із сім`єю за винятком випадків, коли подібне може зашкодити її здоров`ю та розвитку (див. рішення у справі «А.В. проти Словенії» (A.V. v. Slovenia), заява № 878/13, пункт 72, від 09 квітня 2019 року з подальшими посиланнями). Однак у цій справі, коли органи державної влади постійно стикалися з відмовою дуже маленької дитини спілкуватися з матір`ю, вони не забезпечили надання дитині належної професійної цільової підтримки; така підтримка була надзвичайно важливою для неї, аби звикнути до думки про проживання з матір`ю, а також забезпечити розуміння В., що згідно з обґрунтуванням судових рішень, які підлягали виконанню, це відповідало найкращим інтересам дитини (див. пункти 6 та 9). За конкретних обставин цієї справи така допомога становила частину необхідних заходів, вжиття яких органами державної влади розумно вимагалося для дотримання ними позитивних зобов`язань, передбачених статтею 8 Конвенції (див. подібний підхід в згаданому рішенні у справі «А.В. проти Словенії» (A.V. v. Slovenia), пункт 84, та в рішенні у справі «Ген та інші проти України» [Комітет] (Gen and others v. Ukraine) [Committee], заяви № 41596/19 та № 42767/19, пункт 66, від 10 червня 2021 року).

156.Окрім того, хоча перевага завжди надається добровільному виконанню, незмінна позиція, якої часто дотримуються батьки у таких справах, може ускладнити таке добровільне виконання та зумовити у певних випадках необхідність застосування пропорційних примусових заходів (див. згадане рішення у справі «Вишняков проти України» (Vyshnyakov v. Ukraine), пункт 43 з подальшими посиланнями). Однак ніщо не свідчить, що такі примусові заходи були вчасно вжиті органами державної влади. Спроби державного виконавця накласти штрафи або застосувати кримінально-правовий засіб юридичного захисту (див. пункти 18 і 19) були явно здійснені запізно.

157.Як вбачається, з плином часу ситуація з дитиною змінилася, і зрештою суд переглянув питання про її місце проживання та, посилаючись на найкращі інтереси дитини, ухвалив рішення про її проживання з батьком (див. пункт 16). Проте Суд має переконатися, що зміна відповідних фактів не була пов`язана з невжиттям державою всіх заходів, які могли розумно очікуватися для полегшення виконання рішення про повернення дитини (див. рішення у справі «М.Р. та Д.Р. проти України» (M.R. and D.R. v. Ukraine), заява № 63551/13, пункт 65, від 22 травня 2018 року з подальшими посиланнями). З огляду на недоліки роботи органів державної влади у попередній період, про які вже було зазначено, Суд вважає, що до моменту ухвалення нового рішення про проживання дитини з батьком національні органи влади не виконали свого позитивного зобов`язання за статтею 8 Конвенції щодо забезпечення возз`єднання заявниці з дитиною».

158.Передумовою для зміни місця проживання дитини є зміна фактичних обставин, які свідчать про доцільність зміни проживання дитини.

159.Між тим, суд вважає, що у справі, яка розглядається, в основі звернення позивача за первісним позовом з вимогами про зміну місця проживання сина лежить обставина тривалого невиконання позивачем за первісним позовом рішення суду, яке набрало законної сили, щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю.

160.Суд встановив, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2021 по справі №308/5954/20, яким змінено місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не втратило законну силу і не скасоване, тому не може бути піддано сумніву.

161.Звернення до суду із новим позовом не може бути підставою для ухилення від виконання іншого остаточного рішення суду.

162.Невиконання одним з батьків судового рішення щодо визначення місця проживання дитини з іншим з батьків, яке набрало законної сили, відсутність законодавчого врегулювання примусового виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини, є підставою для захисту прав позивача у порядку, визначеному статтею 162 СК України.

163.Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 15.08.2023 по справі № 742/2468/22, від 26.02.2020 по справі №742/1593/19, від 26.02.2020 по справі №650/1631/19, від 30.03.2021 по справі №753/24507/18, від 26.05.2021 по справі №241/638/20, від 27.07.2022 по справі №475/431/21.

164.Прикметним для оцінки ситуації, що склалася, є і листування між учасниками справи (Т.1, а.с.225-228).

165.Суд з`ясував, що згідно з листом-відповіддю від 19.11.2022 відповідач за зустрічним позовом вказував, що рішенням суду від 09.12.2021 по справі №308/5954/20 на нього не покладено жодних обов`язків і таке рішення не підлягає виконанню з його боку, як і не підлягає негайному виконанню.

166.У зв`язку з викладеним суд не погоджується із доводами позивача за первісним позовом про те, що він жодним чином не змінював місце проживання дитини.

167.З аналогічних міркувань суд критично відхиляє висновок органу опіки та піклування №649/17/01-12 від 08.08.2024, яким рекомендовано визначити місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком, адже цей висновок не враховує той факт, що позивач за первісним позовом звернувся до суду з вимогами про зміну місця проживання сина після тривалого невиконання ним рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2021 по справі №308/5954/20.

168.Окрім цього, суд критично оцінює твердження малолітнього ОСОБА_2 щодо наявності у нього бажання проживати з батьком, зважаючи на таке.

169.Статтею 3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року встановлено, що дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами, використання яких вона може вимагати: a) отримувати всю відповідну інформацію; b) отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; c) бути поінформованою про можливі наслідки реалізації цих думок та про можливі наслідки будь-якого рішення.

170.Відповідно до положень статті 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

171.Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21.07.2021 по справі № 404/3499/17).

172.При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку.

173.У судовому засіданні малолітній ОСОБА_2 зазначив, що хотів би проживати з разом із батьком. Дитина пояснила, що з батьком він ходить на тренування, батько веде та забирає його із тренування, а деколи займається разом із ним. Натомість ОСОБА_2 зауважив, що його мати тривалий час із ним не спілкувалася, навіть не привітала його з днем народженням, коли йому виповнилося 10 років, а також не привіталася в суді.

174.Попри це, суд вважає, що поведінка та висловлювання дитини передусім є наслідком його тривалої ізоляції від матері.

175.Водночас суд враховує висновок за результатами проведення судової психологічної експертизи №3359/23-26 від 30.05.2024, згідно з яким констатовано, що:

-малолітній ОСОБА_18 не може пригадати ситуації з минулого, де були би присутні негативні моменти та емоції, пов`язані з мамою, що може бути ознакою того, що дитина на рівні несвідомого прихильна до мами;

-в дитини проявляється залежність від думки, життєвої позиції та моделі батька. ОСОБА_18 на рівні підсвідомості, в присутності батька, намагається контролювати свої емоції і відповідати шаблонними фразами, відстоюючи позицію тата, хоча при цьому не відтворює пережиті емоції. Дитина, проживаючи з одним із батьків, на підсвідомому рівні, сама того не усвідомлюючи, піддається впливу того з батьків, хто є значимим;

-малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , моделює сімейні цінності свого батька, його життєву позицію та відношення до матері ОСОБА_19 ;

-у малолітнього ОСОБА_2 проявляється залежність від думки тата, його життєвої позиції та моделі;

-у малолітнього ОСОБА_2 виявлено прихильність до батька, проте коли малолітній втрачає контроль над ситуацією, то маму зазначає як значиму та близьку людину, що може бути ознакою того, що дитина прихильна до мами та не відчуває до неї негативних емоцій;

-батько схильний нав`язувати дітям майже у всьому свою волю.

176.Зміст експертного висновку №3359/23-26 від 30.05.2024 у наведеній частині (щодо впливу батька на позицію сина) цілком узгоджується із результатами психологічного обстеження ОСОБА_2 , 2012 р.н., (Т.2, а.с.217, 230, 232, Т.3 а.с.175), у якому вказується про те, що хлопчик стосовно мами відчуває гнів та ворожість, хоча такі негативні емоції щодо батьків не характерні для дітей його віку та практично не з`являються природнім шляхом (зазвичай, вони виникають у результаті навіювання одного з батьків).

177.Суд наголошує на тому, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дітей, адже діти не мають самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковують досвід і поведінку авторитетних для них батьків. Батьки мають співпрацювати у забезпеченні належного контакту між кожним з них з дітьми, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу.

178.Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить до переконання про те, що висловлювання ОСОБА_2 із урахуванням його віку, рівня розвитку та психологічних особливостей, притаманних відповідному віку, фактично зводяться до відтворення позиції його батька, який перебуває у конфлікті з відповідачкою за первісним позовом.

179.У вимірі обставин цієї справи суд не встановив обставин, які є передумовою для зміни місця проживання малолітнього ОСОБА_2 та визначення його місця проживання разом із батьком, а тому в задоволенні первісного позову про зміну місця проживання дитини слід відмовити.

ii.Щодо вирішення зустрічного позову

(a)Аналіз доцільності відібрання дитини та повернення її матері

180.Переходячи до оцінки обґрунтованості вимог за зустрічним позовом, суд нагадує, що невиконання одним з батьків судового рішення щодо визначення місця проживання дитини з іншим з батьків, яке набрало законної сили, відсутність законодавчого врегулювання примусового виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини, є підставою для захисту прав позивача у порядку, визначеному статтею 162 СК України.

181.Так, за змістом частини 1 статті 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

182.Ця норма права встановлює правові наслідки протиправної зміни місця проживання малолітньої дитини одним із батьків (з яким вона не проживає) або третьою особою. Положення цієї статті покликані захистити права того з батьків, з ким в силу закону чи на підставі рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання (див. висновки у постановах Верховного Суду від 27.07.2022 у справі №475/431/21 та від 21.06.2023 у справі № 336/2426/20).

183.Відібрання дитини у контексті статті 162 СК України - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати, однак з урахуванням права кожного з батьків та добросовісної поведінки батьків задля дотримання прав дитини та кожного з них.

184.Верховний Суд неодноразово зазначав, що в спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання слід вирішувати в контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо (див. постанову Верховного Суду від 11.12.2024 по справі №199/5456/23).

185.Оскільки СК України не визначає зміст категорії «інтереси дитини», то розкрити зміст цього поняття можна через підхід, що застосовує ЄСПЛ.

186.Так, під час визначення основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: 1) у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо не придатною або явно неблагополучною; 2) у найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному середовищі, що не є неблагополучним (пункти 78, 100 рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України» (заява №2091/13).

187.Такий алгоритм має бути врахований, у тому числі, під час вирішення питання про відібрання дитини, зокрема в спорі між матір`ю та батьком дитини, оскільки ці відносини підпадають під дію статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

188.Вирішення питання про відібрання дітей у відповідача за зустрічним позовом, як і вирішення питання про неможливість відібрання дитини на користь позивачки за зустрічним позовом (матері дитини) становить втручання у право кожної із сторін в справі на повагу до їх сімейного життя.

189.Втручання в право на повагу до сімейного життя не є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно (а) здійснено згідно із законом, (б) відповідає одній чи кільком законним цілям, що визначені пунктом 2 статті 8 Конвенції, (в) є необхідними у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей.

190.На питання, чи передбачене втручання у право сторін законом, стаття 162 СК України відповідає ствердно, оскільки, як вже зазначав суд, відповідна норма закріплює можливість відібрання дитини у разі невиконання одним з батьків судового рішення щодо визначення місця проживання дитини з іншим з батьків, яке набрало законної сили.

191.На питання, чи відповідає втручання у право однієї із сторін цілям, про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції, суд вважає, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод дитини і відповідно вона має законну мету в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.

192.Визначаючи, чи був захід із втручання у право однієї із сторін необхідним у демократичному суспільстві, суд, беручи до уваги справу в цілому, має розглядати підстави, наведені для виправдання застосування заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції.

193.Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме ретельної оцінки низки факторів, і залежно від обставин справи вони можуть відрізнятися.

194.На переконання суду, зустрічний позов у частині щодо відібрання дитини задоволенню не підлягає, зважаючи на таке.

195.У справі, що розглядається, висновком експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи №3359/23-26 від 30.05.2024 підтверджується, що:

-між позивачем за первісним позовом та його сином склалися довірливі відносини, під час тестування та бесіди у ОСОБА_10 виявлена психологічна прихильність до свого батька. Крім того, дитина хоча проживати разом із сестрою ОСОБА_20 ;

-у позивачки за зустрічним позовом знижений рівень тривоги за дітей, спостерігається тенденція до зниження рівня емпатії, тактильного контакту, вміння і бажання впливати на емоції, зокрема, ОСОБА_2 ;

-якщо ОСОБА_18 та ОСОБА_21 будуть проживати окремо один від одного, це однозначно травмує дітей, так як вони емоційно прив`язані один до одного і виявляють бажання проживати разом, в результаті виникне травма прив`язаності;

-після того, як батьки ОСОБА_10 почали проживати окремо, в дитини виникла психотравмуюча ситуація як джерело постійної психічної напруги, оскільки розлучення батьків відноситься до нерозв`язних для дітей переживань. На фоні додаткових діючих емоційних потрясінь, таких як зміна постійного проживання, вимушене розлучення брата із сестрою, посилюється патогенність життєвої ситуації.

196.Понад це, як підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2021 по справі №308/5954/20, позивачка за зустрічним не проживає з відповідачем за зустрічним позовом та спільними дітьми з 03.03.2020. При цьому суд, у справі, що розглядається, встановив, що як на час ухвалення рішення у справі №308/5954/20 (щодо зміни місця проживання), так і на час ухвалення рішення у цій справі, позивачка за зустрічним позовом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживала.

197.Тобто період окремого проживання позивачки за зустрічним позовом та її сина, на переконання суду, є значним.

198.Водночас учасниками справи не заперечується, що малолітній ОСОБА_2 постійно проживав із батьком, тобто з відповідачем за зустрічним позовом.

199.Вказані обставини, на переконання суду, є істотними, оскільки налагодження контактів та взаємовідносин із позивачкою за зустрічним позовом має бути поступовим, зважаючи на те, що контакт між дитиною та матір`ю упродовж роздільного проживання не був безперервним, тоді як контакт між сином і його батьком був постійним.

200.Окрім того, під час з`ясування думки малолітнього ОСОБА_2 щодо суті спору останній повідомляв, що мати ОСОБА_3 тривалий час до судової справи не давала за себе чути.

201.Поряд із цим, у справі, що розглядається, суд бере до уваги таке:

-відповідачка за первісним позовом з 02.09.2024 перебуває на обліку в Ужгородській філії ОЦЗ як безробітна, що підтверджується довідкою Ужгородської філії Закарпатського обласного центру зайнятості №719 від 02.10.2024;

-позивачка за зустрічним позовом мала заборгованість з виконання виконавчого листа №308/6546/21 від 08.11.2021 щодо сплати аліментів, яку в подальшому погасила. Однак суд встановив, що згідно з листом відділу ДВС у м. Ужгороді (Т.4, а.с.244-245) та розрахунком заборгованості по аліментах №1-67478350 від 30.10.2024 за позивачкою за зустрічним позовом знову обліковується заборгованість по аліментах за виконавчим листом №308/6546/21 від 08.11.2021, яка станом на 25.09.2024 складає 2 174,90 гривень.

-згідно з довідкою б/н від 07.10.2022 (Т.1, а.с.37) приводить та забирає дітей, а також контролює процес підготовки до занять з англійської мови виключно відповідач за зустрічним позовом(батько);

-контроль за здоров`ям дітей та дотриманням графіку профілактичних щеплень здійснює виключно відповідач за зустрічним позовом(батько), що підтверджується довідкою б/н від 11.10.2022 (Т.1, а.с.38);

-з 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається в «Академії спортивного виховання», тренувальний процес контролює батько, маму ОСОБА_22 жодного разу під час тренувань не бачили (Т.1, а.с.41, Т.2, а.с.195);

-з 25.06.2022 по 04.07.2022 ОСОБА_18 брав участь у оздоровчій поїздці в Болгарію, що підтверджується довідкою б/н та б/д ГО «Дитяча організація «Закарпатський промінчик» (Т.1, а.с.42). Фінансові витрати здійснював виключно батько ОСОБА_2 ;

-ОСОБА_18 був слухачем онлайн курсів з програмування у школі Тінкертінс (Т.2, а.с.187) протягом 2021-2022 років, а контроль за навчальним процесом та витрати по навчанню здійснював батько (Т.1, а.с.44);

-згідно з характеристикою від 20.10.2022 позивач за первісним позовом(батько) не пропускав жодних батьківських зборів, що проводилися у класі його сина (Т.1, а.с.46);

-відповідно до довідки про участь батьків учня 5-В класу у шкільному житті дитини №48 від 31.01.2024 (Т.2, а.с.180) відповідач за зустрічним позовом(батько) контролює успішність сина, бере активну участь у суспільному житті класу як член батьківського комітету. Позивачка за зустрічним позовом(мати) не була на зборах та не відвідує ліцей з початку навчання сина у 5 класі;

-згідно з довідками б/н від 05.08.2020 та від 05.10.2022 (Т.2, а.с.169, 172) відповідач за зустрічним позовом(батько) одноосібно піклується про здоров`я, зокрема, сина ОСОБА_2 , а саме - приводить на обстеження та виконує вказівки офтальмолога;

-відповідно до довідки б/н від 11.10.2022 контроль за дотриманням профілактичних щеплень здійснює виключно батько (Т.2, а.с.171);

-контроль та оплату за лікування проблемних зубів сина ОСОБА_2 у 2022 році проводив виключно батько, що підтверджується довідкою б/н від 27.09.2022 (Т.2, а.с.173);

-згідно з довідкою №269 від 04.08.2020 позивач за первісним позовом(батько) контролює поведінку та успішність сина, бере участь у спільному житті класу, спілкується з педагогами. Відповідачка за первісним позовом(мати) були присутня лише один раз на святі Миколая. Після першого тижня карантину мама відправила фото виконаних учнем завдань. У кінці навчального року попросила надіслати їй у електронному вигляді свідоцтво досягнень учня (Т.2, а.с.177);

-довідкою №435 від 13.10.2022 зафіксовано, що до школи малолітнього ОСОБА_2 приводить тільки батько. Мати у школі вітала сина з днем народженням, постійно переглядає повідомлення у класній групі (Viber). Була присутня на батьківських зборах 26.08.2022, які проводилися у форматі онлайн (Т.2, а.с.178);

-згідно з довідкою б/н від 26.09.2022 (Т.2, а.с.182) оплату за харчування сина в їдальні школи №5 проводить виключно батько;

-за місцем проживання батька малолітній ОСОБА_2 має власну кімнату, йому створено належні умови для проживання та навчання. Малолітній ОСОБА_2 має успіхи в спорті. Батьківський потенціал відповідача за зустрічним позовом на належному рівні.

-відповідач за зустрічним позовом відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» (Т.1, а.с.31) станом на 14.10.2022 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

202.Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в постанові від 27.09.2018 по справі №647/1831/15-к вказував про таке: «Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим».

203.За таких обставин суд відхиляє посилання представниці позивачки за зустрічним позовом на факти притягнення відповідача за зустрічним позовом до кримінальної відповідальності.

204.Поряд із цим, суд з`ясував, що відповідач за зустрічним позовом має ряд позитивних характеристик як член батьківського комітету, волонтер, за місцем роботи тощо. З цього приводу позивачем за первісним позовом долучалися копії грамот і подяк.

205.Згідно з послідовною практикою Верховного Суду, якщо це можливо, суди не повинні допускати розлучення братів і сестер (див. пункт 65 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.04.2023 у справі №569/22963/21).

206.Хоча суд не позбавлений можливості визначити роздільне місце проживання братів і сестер з обома батьками, однак головне в цьому - не порушити для дитини відчуття стабільності та спокою і врахувати якнайкращі її інтереси (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.07.2024 по справі № 361/1872/21.

207.При визначенні роздільного місця проживання дітей, з урахуванням конкретних обставин справи, окрім емоційного зв`язку між братами/сестрами необхідно звернути увагу на деякі аспекти: чи не завдасть братам/сестрам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, а отже, чи може це вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану; різниця у віці між дітьми, чи мала місце опіка старшої дитини над молодшим братом/сестрою; чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору. Має значення також проживання в одному чи різних населених пунктах, відстань між ними, чи унеможливить віддаленість місця проживання дітей спілкування між собою; тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору; чи не проявляв один з батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо тощо (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.11.2024 по справі №127/9377/21.

208.Беручи за основу у вирішенні цього спору принцип найкращих інтересів дитини, суд звертає увагу на те, що в цій справі відібрання малолітньої дитини не буде сприяти забезпеченню спокійного та стійкого середовища для неї, стане емоційним стресом.

209.Постійне проживання малолітньої дитини разом із батьком та сестрою, наявність довірливих відносин із батьком та гарних взаємовідносин із сестрою, належність умов навчання та проживання, у тому числі, наявність окремої кімнати становить для дитини звичне стабільне сімейне середовище.

210.На переконання суду, відібрання дитини та повернення її матері не відповідатиме (суперечитиме) інтересам дитини з огляду на те, що:

-строк роздільного проживання матері та її сина є тривалим, тоді як з батьком дитина та рідною сестрою дитина проживала постійно;

-відібрання дитини призведе до окремого проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що травмує дітей, так як вони емоційно прив`язані один до одного і виявляють бажання проживати разом, в результаті виникне травма прив`язаності;

-у позивачки за зустрічним позовом знижений рівень тривоги за дітей, спостерігається тенденція до зниження рівня емпатії, тактильного контакту, вміння і бажання впливати на емоції, зокрема, ОСОБА_2 ;

-мати наразі обліковується як непрацездатна та має заборгованість зі сплати аліментів, що стягуються за виконавчим листом №308/6546/21 від 08.11.2021, тоді як значимість фінансової можливості забезпечувати дитину усім необхідним не викликає сумнівів;

-житло, в якому проживає позивачка за зустрічним позовом, є однокімнатною квартирою. Натомість за місцем проживання батька син має власну кімнату. Тобто відібрання дитини не сприятиме покращенню її побутових умов.

211.За таких обставин зміна місця та умов проживання малолітнього ОСОБА_2 може суттєво вплинути на його емоційно-психічний стан.

212.Верховний Суд наголошує, що правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між сторонами, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки (див. постанови Верховного Суду від 13 червня 2024 року в справі № 675/1124/22 (провадження № 61-1049св24), від 29 травня 2024 року в справі № 686/15230/23 (провадження № 61-3812св24) та інших).

213.В інтересах дитини в ситуації, що склалася в цій справі, доцільно спочатку вжити відповідних підготовчих заходів, спрямованих на адаптацію дитини, відновлення стосунків матері із сином, а також налагодження контактів із сином, підготовки його для проживання разом із матір`ю в іншому місці, після чого протягом перехідного періоду можливе вирішення питання про безпосереднє проживання дитини з матір`ю.

214.Отже, в цьому випадку відібрання малолітньої дитини та передання її матері суперечать інтересам самої дитини та негативно вплине на її життя. Матері насамперед необхідно налагодити стосунки із сином, отримати його довіру та любов, а після цього ставити питання про його відібрання.

(b)Аналіз обґрунтованості вимог щодо усунення перешкод у спілкуванні з донькою

215.На переконання суду, вимоги за зустрічним позовом щодо зобов`язання відповідача за зустрічним позовом не чинити перешкоди позивачці за зустрічним позовом у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню, зважаючи на таке.

216.Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

217.Згідно з частиною 2 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

218.Відповідно до положень статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

219.Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

220.Згідно з частиною 1 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

221.За обставин цієї справи суд з`ясував, що фактично між сторонами спору склалися неприязні стосунки, які позбавляють позивачку за зустрічним позовом можливості регулярно спілкуватися з дитиною.

222.Суд відхиляє твердження відповідача за зустрічним позовом про те, що жодні перешкоди у спілкуванні з дітьми він не чинить, оскільки матеріали справи свідчать про інше.

223.Так, суд встановив, що позивачка за зустрічним позовом зверталася Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області заявою для вжиття заходів відносно відповідача за зустрічним позовом за фактом відмови в побаченні спільних дітей, що підтверджується довідкою від 07.12.2022 про відпрацювання матеріалів ЄО №19313 від 29.12.2022 (Т.1, а.с.182).

224.Відповідачка за первісним позовом зверталася до міського голови Ужгородської міської ради із заявою від 26.08.2020 про визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею у зв`язку з тим, що, як стверджувалося у відповідній заяві, відповідач за зустрічним позовом перешкоджає їй брати участь у вихованні дітей (Т.3, а.с.178).

225.Більше того, позивачка за зустрічним позовом зверталася до органу опіки та піклування із заявою про зміну визначеного місця проживання дітей від 05.07.2021, у якій наголошувала на подання батьком дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_2 заяви про заборону віддавати дітей матері (Т.1 а.с.175, Т.3 а.с.197).

226.На переконання суду, вказані звернення є підтвердженням обставин, про які стверджує представниця позивачки за зустрічним позовом, оскільки саме орган опіки та піклування є організацією, що уповноважена на сприяння батькам у спілкуванні з дітьми. З точки зору суду, відсутність дієвих результатів таких звернень обумовлена саме відсутністю у органу опіки та піклування ефективних засобів впливу на сторін спору.

227.Понад це, суд вважає слушними доводи представниці позивачки за зустрічним позовом про те, що перешкоджання позивачці за зустрічним позовом у спілкуванні, зокрема, з донькою підтверджуються наявністю заяви відповідача за зустрічним позовом від 01.09.2020 (Т.4, а.с.107).

228.У цій заяві відповідач за зустрічним позовом просив не віддавати дітей під час навчального процесу іншим особам.

229.Твердження відповідача за зустрічним позовом про те, що така заява не містить зазначення імені матері є непереконливими, оскільки з таким же успіхом можна стверджувати про те, що наміром відповідача за зустрічним позовом охоплюється бажання не віддавати дітей, у тому числі доньку ОСОБА_5 , будь-яким особам, відмінним від нього, зокрема, й матері дітей.

230.Прийнятність заперечень відповідача за зустрічним позовом означала би, що заява від 01.09.2020 доводить перешкоджання у спілкуванні, зокрема, з донькою лише в тому разі, якщо у такій заяві було би персоніфіковано анкетні дані позивачки за зустрічним позовом.

231.Між тим, очікувати ситуацію, за якої відповідач за зустрічним позовом вказував би про заборону віддавати дітей матері є непослідовним, позаяк у такому випадку йдеться про те, що підписант заяви фактично сам себе документує, створюючи передумови для настання несприятливих наслідків. Така інтерпретація ситуації не відповідала би принципу розумності.

232.Натомість особа, яка таке перешкоджання здійснює, як правило, намагається діяти завуальовано з тим, що мінімізувати ризик бути викритою.

233.Понад це, за змістом згаданої заяви від 01.09.2020 вказівку не віддавати дітей іншим особам відповідач за зустрічним позовом пов`язує саме з наявністю рішення суду від 05.10.2015, яким дітей залишено проживати з ним. При цьому таке рішення стосується розгляду справи, в якій ОСОБА_3 була відповідачем.

234.Суд вважає, що результативність волевиявлення відповідача за зустрічним позовом, щоб дітей не віддавали іншим особам, могла бути досягнута і без необхідності посилання на рішення суду від 05.10.2015, однак у заяві від 01.09.2020 відповідач за зустрічним позовом все ж послався на це рішення суду.

235.Отже, для тлумачення дійсного наміру відповідача за зустрічним позовом застереження щодо існування рішення суду від 05.10.2015, яким дітей залишено проживати з ОСОБА_2 , є суттєвим.

236.Крім того, позивачка за зустрічним позовом зверталася до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області 18.01.2025 за фактом невиконання рішення суду щодо визначення місця проживання сина та невиконання графіку відвідування органу опіки та піклування, що підтверджується талоном-повідомлення ЄО №1767 (Т.5, а.с.74).

237.Згідно з частиною 1 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

238.Частиною 2 статті 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

239.Суд вважає, що за обставин цієї справи причини неподання цього доказу у встановлений законом строк слід визнати поважними з огляду на таке.

240.У даному випадку талон-повідомлення ЄО №1767 представниця позивачки за зустрічним позовом дійсно подала не разом із зустрічною позовною заявою, як того вимагають положення, встановлені статтею 83 ЦПК України для подачі доказів. Попри це, слід погодитися з доводами представниці позивачки за зустрічним позовом про поважність причин неподання цього доказу, зважаючи на те, що на час звернення із зустрічним позовом талону-повідомлення не існувало в принципі.

241.Разом із тим, стаття 83 ЦПК України не передбачає необхідності ставити питання про поновлення процесуального строку для подання доказів. Натомість в силу названої норми учасник справи має відразу обґрунтовувати поважність причин неподання доказу, а не поважність пропуску процесуального строку. Означена норма не вимагає від суду постановляти ухвалу про поновлення процесуального строку в разі визнання причин неподання доказів поважними.

242.У зв`язку з цим суд відхиляє заперечення позивача за первісним позовом про необхідність залишення клопотання про поновлення процесуального строку без задоволення.

243.Також суд не погоджується із тим, що долучений доказ не може бути використаний для обґрунтування правової позиції, оскільки за обставин цієї справи позивачка за зустрічним позовом покликається на наявність перешкод у спілкуванні з донькою позивачки за зустрічним позовом, тобто стверджує про правопорушення, яке за своєю суттю кваліфікується як триваюче.

244.Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить до переконання, що звернення позивачки за зустрічним позовом до органу опіки та піклування, працівників поліції та Служби у справах дітей Закарпатської обласної державної адміністрації є підтвердженням перешкоджання відповідача за зустрічним позовом спілкуванню позивачки за зустрічним з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча виконавчим комітетом прийнято рішення №449 від 23.12.2020, яким визначено способи участі позивачки за зустрічним позовом у вихованні дітей.

245.Таким чином, вимоги про зобов`язання відповідача за зустрічним позовом не чинити матері перешкоди у спілкуванні з дитиною є належним способом захисту прав позивачки за зустрічним позовом.

(c)Щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди

246.Резюмуючи аналіз обґрунтованості вимог за зустрічним позовом, суд вказує про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення грошових коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди, зважаючи на таке.

247.Відповідно до пункту 6 частини другої статті 18 СК України одним із способів захисту сімейних прав та інтересів, які застосовує суд, є відшкодування моральної шкоди, якщо це передбачено Сімейним кодексам або договором.

248.За обставин цієї справи суд встановив, що відповідач за зустрічним позовом тривалий час не виконує рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2021 по справі №308/5954/20, яке набрало законної силита яким змінено місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

249.Вказане свідчить про релевантність положень статті 162 СК України, згідно з якими особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

250.Крім того, суд встановив, що попри існування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №449 від 23.12.2020 «Про визначення способу участі у вихованні дітей», відповідач за зустрічним позовом перешкоджає ОСОБА_3 у спілкуванні з її донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

251.Отже, в цій частині слід дійти висновку про доречність приписів статті 158 СК України, котра також уможливлює відшкодування моральної шкоди.

252.Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

253.Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

254.Суд вважає, що перешкоджання контакту матері з її дітьми, яка обумовлена неправомірними діями відповідача за зустрічним позовом, не може не спричиняти матері моральних страждань.

255.Та обставина, що відповідач за зустрічним позовом добровільно не виконував рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2021, яким змінено місце проживання сина, а також перешкоджав у спілкуванні з донькою фактично призвело до неодноразових звернень позивачки до державних органів та органу місцевого самоврядування з різними заявами для вирішення спірної ситуації в позасудовому порядку.

256.Численні намагання матері у законний спосіб забрати сина на проживання до себе та відновити контакт із донькою, що не призводять до відповідного результату через поведінку відповідача за зустрічним позовом, мали наслідком вжиття позивачкою за зустрічним позовом додаткових зусиль для поновлення своїх прав, що і зумовило заподіяння моральних страждань.

257.Понад це, на переконання суду, що більш тривалою є відсутність контактів між матір`ю і дітьми, то більш складною стає і процедура нормалізації відносин з дітьми на рівні, що існував до, так би мовити, розриву контактів.

258.Суд погоджується із аргументами позивачки за зустрічним позовом про те, що моральні страждання зумовлюються фактом розлуки із сином, місце проживання якого визначено судовим рішенням, а також перешкодами у спілкуванні як з донькою, так і сином, враховуючи, що відповідач за зустрічним позовом подавав заяву від 01.09.2020, у якій просив не віддавати дітей.

259.В силу наведених обставин можливості позивачки за зустрічним позовом бачитися із дітьми є обмеженими.

260.У зв`язку з цим суд відхиляє заперечення відповідача за зустрічним позовом про недоведеність заподіяння ним моральної шкоди.

261.Разом із тим, суд поділяє доводи відповідача за зустрічним позовом щодо відсутності належного обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди.

262.Утім, вказане є підставою для зменшення заявленого розміру моральної шкоди, а не для відмови в її стягненні.

263.Керуючись принципами розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідача за зустрічним позовом у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 10 000 гривень.

264.Така сума відповідає рівню пережитих позивачкою за зустрічним позовом вимушених змін у її житті, їх тривалості, не є надмірною і такою, що сприяє її безпідставному збагаченню.

(d)Щодо визначення способів участі матері у вихованні доньки

265.Відповідно до частин першої-третьої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

266.За приписами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

267.Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

268.Згідно з частинами 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

269.Згідно з частиною 1 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

270.Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина 2 статті 159 СК України).

271.Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. І таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

272.Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

273.У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

274.Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

275.Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

276.У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

277.Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22 (провадження № 61-2097св23).

278.У справі, яка розглядається, відповідач за зустрічним позовом не надав, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спілкування матері з донькою, котре є предметом спору у цій справі, порушує інтереси дитини, і такі дії позивачки за зустрічним позовом негативно впливають на психологічне та фізичне здоров`я дитини.

279.Для встановлення психологічного контакту між матір`ю та донькою за обставин цієї справи недостатньо лише вчинення ОСОБА_23 дій, спрямованих на зростання прихильності дитини до неї, встановлення із донькою психологічного контакту.

280.Натомість досягнення вказаної мети потребує допомоги, яку суд надає від імені держави шляхом визначення способів участі матері у спілкуванні з донькою.

281.Суд вважає, що безпосередня участь матері у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивачки за зустрічним позовом, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини.

282.Спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений.

283.Водночас труднощі, пов`язані зі спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір-дитина і батько-дитина.

284.Із урахуванням вищезазначеного суд, вирішуючи спір між розлученими батьками про участь одного з батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною має право розглянути питання щодо забезпечення контакту дитини з іншим з батьків, з яким дитина не проживає, за відповідним графіком та з участю другого з батьків або без такої участі.

285.У вимірі фактичних обставин справи суд вважає за доцільне погодитися з висновком органу опіки №1042/17/01-12 від 27.11.2024 щодо встановлення графіку систематичних побачень та проведення їх за відсутності батька, оскільки запропонований графік відповідатиме віку доньки ОСОБА_5 , враховує інтереси дитини і той факт, що для налагодження психологічного контакту між матір`ю та дочкою вчинення відповідних дій з боку батька не вимагається.

286.Відсутність батька на побаченнях згідно із запропонованим графіком, на переконання суду, не може негативно вплинути на дитину, оскільки, по-перше, раніше мати проживала спільно з дитиною та колишнім чоловіком, а, по-друге, дитина вже є неповнолітньою, тобто не такою вразливою, як, приміром, малолітня дитина.

287.Водночас суд вважає, що вимоги щодо спільного відпочинку в канікулярні періоди, а також побачень у день народження доньки, під час святкування Нового року, Великодня та Різдва є передчасними, оскільки такі форми комунікації можливі після адаптаційного періоду, тобто після періоду звикання та зближення.

288.На переконання суду, запропоновані органом опіки та піклування способи спілкування доньки та матері відповідають якнайкращим інтересам дитини, які, у свою чергу, переважають над інтересами сторін. При цьому з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, ставлення до матері, відсутні обмеження щодо подальшої (у майбутньому) зміни встановленого судом способу участі у вихованні доньки та спілкуванні з ним.

V. Висновки за результатами розгляду справи

289.Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

290.Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

291.Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

292.Підсумовуючи викладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову та необхідність часткового задоволення позовних вимог за зустрічним позовом.

VІ. Судові витрати

293.Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

294.Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

295.Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

296.За правилами частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

297.У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову, то витрати, понесені за його подання слід залишити за позивачем за первісним позовом.

298.Що стосується судових витрат за подання зустрічного позову, то суд вказує про таке.

299.Позивачкою за зустрічним позовом заявлено 4 позовні вимоги, з яких 3 - немайнового характеру (відібрання дитини та повернення матері, зобов`язання усунути перешкоди у спілкуванні з донькою, визначення способів участі матері у вихованні дитини) та 1 - майнового характеру (стягнення грошових коштів у відшкодування моральної шкоди).

300.У зв`язку із заявленням вимог немайнового характеру позивачка за зустрічним позовом в силу положень статті 4 Закону України «Про судовий збір» та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (зустрічний позов подано у 2023 році) мала сплатити по 1073,60 грн. (2684 грн. * 0,4).

301.У свою чергу, за вимогами про відшкодування моральної шкоди позивачка за зустрічним позовом мала сплатити 1700 гривень.

302.За обставин цієї справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог немайнового характеру щодо зобов`язання усунути перешкоди у спілкуванні з донькою та визначення способів участі матері у вихованні дитини. Вимоги щодо відібрання дитини та повернення її матері задоволенню не підлягають.

303.Отже, з огляду на задоволення окремих вимог немайнового характеру на користь позивачки за зустрічним позовом слід стягнути 2 147,20 грн. (1073,60 грн. *2).

304.Крім того, суд дійшов висновку про необхідність стягнення 10 000 грн. моральної шкоди, що становить 5,88% (10 000 грн. : 170 000 грн.).

305.Тобто з огляду на часткове задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди на користь позивачки за зустрічним позовом слід стягнути 99,96 грн. (1700 грн. *5,88%).

306.Таким чином, сумарно за подання зустрічного позову слід стягнути судовий збір 2 247,16 гривень.

307.Підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні, так як будь-якого документального підтвердження їх понесення суду не надано.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 133-141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом, віднести за рахунок позивача за первісним позовом.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 не чинити ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити ОСОБА_3 для участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 такі способи участі:

-побачення з донькою в понеділок та середу кожного тижня з 17.00 год. до 20.00 год. без участі батька ОСОБА_2 , за потреби поза місцем проживання дитини та з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері;

-побачення з донькою кожен 2-й та 4-й тиждень місяця в суботу та неділю з 10.00 год. до 20.00 год. без участі батька ОСОБА_2 , за потреби поза місцем проживання дитини та з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері;

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

У задоволенні решти зустрічного позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 судовий збір за подання зустрічного позову в розмірі 2 247 (дві тисячі двісті сорок сім) грн. 16 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Й. Данко