Справа № 462/3707/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мруць І. С.,

за участю секретаря судового засідання Булавки Х.Н.

справа №462/3707/25

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою представника ТзОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» Маслюженка Миколи Павловича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

встановив:

представник позивача ТзОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» Маслюженко Микола Павлович звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за у розмірі 42349,88 грн. та понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.04.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту та страхування №D44.00203.005137540, згідно якого позичальнику надано кредит на власні потреби у сумі 26182,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж в сумі 2805.21 грн. термін повернення кредиту є 11.04.2024 р.

16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» укладено договір факторингу №16/11-23 відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №D44.00203.005137540 від11.04.2019 року.

29.12.2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з ТзОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23 відповідно до якого відступила право грошової вимоги.

Зазначає, що відповідно до реєстру боржників набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №D44.00203.005137540 від11.04.2019 року в сумі 42349,88 грн. з яких: 25805,83 грн. сума заборгованості за основним боргом, 16544,05 сума заборгованості за несплаченими відсотками, тому просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу слухати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.07.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

21.07.2025 року від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків. У заяві зазначає, що за період з 11.04.2019 року по 21.12.2019 року відповідачем було отримано кредитних коштів 26182,00 грн, сплачено банку 3009,74 грн., з яких погашення тіла кредиту 376,17 грн., сплата усіх процентів 2633,57 грн. Окрім цього зазначає, що банком розраховано суму процентів за користування кредитом у розмірі 15165,86 грн., оскільки за період з 11.04.2019 року по 21.12.2019 року відповідачем було сплачено 2633,57 грн усіх процентів , тому з урахуванням наведеного залишилось сплатити лише 15165,86 грн. 2633,57 грн. = 12532,29 грн. з урахуванням цього заявлено зменшення позовних вимог в частині стягнення процентів в сумі 12532,29 грн. (а.с. 86-87)

Відповідач ОСОБА_1 , отримавши копію ухвали про відкриття провадження та пам`ятку про права та обов`язки, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, чи заяву про неможливість подання такого, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. (а.с.83)

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до наявних матеріалів справи судом встановлено, що: 11.04.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту та страхування №D44.00203.005137540, згідно якого позичальнику надано кредит на власні потреби. Разом з договором відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту. (а.с. 44, 65)

Згідно пунктів 1.2, 1.3, 1.4 договору банк надає позичальнику кредит у сумі 26182,00 гор, процентна ставка 20- змінювальна, строк кредиту 60 місяців.

Відповідно до п. 1.6, 1.8 договору дата повернення кредиту -11.04.2024 року, процентна ставка як змінна частина ставки в розмірі 9.5%, збільшена на маржу Банку в розмірі 10.5 %

Як на підтвердження виконання умов договору представник позивача зазначає, що первісним кредитором на підставі ордеру розпорядження №1 відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 23376,79 грн. (а.с. 64)

16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» укладено договір факторингу №16/11-23.

Відповідно до реєстру боржників №1 від 16 листопада 2023 року до договору факторингу №16/11-23 ТзОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №D44.00203.005137540 від11.04.2019 року загальна заборгованість 25805,83 грн., 16544,05 заборгованість за відсотками. (а.с. 40-42)

29.12.2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТзОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/12-23 (а.с. 24-27)

Відповідно до друкованого реєстру боржників №1 до договору факторигну №29/12-23 від 29.12.2023 року ТзОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №D44.00203.005137540 від11.04.2019 року загальна заборгованість 25805,83 грн., 16544,05 заборгованість за відсотками, сума всіх платежів боржника 3009,74 грн. (а.с. 40-42)

Суд звертає увагу, що у реєстрі боржників №1 від 16 листопада 2023 року до договору факторингу №16/11-23 укладеному між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» відсутні відомості про суму всіх платежів боржника у розмірі 3009,74 грн., які зазначені у друкованому реєстру боржників №1 до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року укладеному між ТзОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТзОВ «САНФОРД КАПІТАЛ». (а.с. 35,41)

У позовній заяві, з урахуванням заяви на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за основним боргом у сумі 25805,83 грн., заборгованість за процентами в розмірі 12532,29 грн.

Як на підставу наявності заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №D44.00203.005137540 від11.04.2019 року позивачем долучено Довідку- розрахунок станом на 16.11.2023 року у якій зазначена сума заборгованості за основним боргом у розмірі 25805.83 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 16544,05 грн. разом з тим у такій Довідцірозрахунку не міститься розрахунку, а саме інформації про те, за який період часу нарахована заборгованість за процентами у розмірі 16544.05 грн. та за якою відсотковою ставкою нараховувалася вказана заборгованість, не зазначено інформації щодо сплати відповідачем заборгованості за договором, та дати такої сплати, про що зазначається позивачем у позовній заяві.

У поданій представником позивача заяві від 21.07.2025 року зазначається, що за період з 11.04.2019 року по 21.12.2019 року відповідачем було сплачено банку 3009,74 грн., з яких погашення тіла кредиту 376,17 грн., сплата усіх процентів 2633,57 грн. Окрім цього зазначає, що банком розраховано суму процентів за користування кредитом у розмірі 15165,86 грн., оскільки за період з 11.04.2019 року по 21.12.2019 року відповідачем було сплачено 2633,57 грн усіх процентів , тому з урахуванням наведеного залишилось сплатити лише 15165,86 грн. 2633,57 грн. = 12532,29 грн. З урахуванням цього заявлено про зменшення позовних вимог в частині стягнення процентів в сумі 12532,29 грн.

Однак, такі твердження представника позивача не відповідають матеріалам справи та не підтверджені доказами. Оскільки Довідка розрахунок станом на 16.11.2023 року надана первісним кредитором не містить відомостей про суми сплачених боржником коштів та цільове призначення цих коштів на погашення заборгованості за кредитом чи сплати процентів за таким. Окрім цього, у зазначеній Довідці-розрахунку зазначена сума заборгованості за несплаченими процентами у розмірі 16544.05 грн, а позивач зазначає, що банком розраховано суму процентів за користування кредитом у розмірі 15165,86 грн.

Суду не наданий розрахунок заборгованості, не додано доказів про те, за який період часу нарахована заборгованість за процентамита за якою відсотковою ставкою нараховувалася вказана заборгованість, що не дозволяє зробити висновок щодо розміру заборгованості по фактично отриманій та неповернутій сумі коштів, період за який нараховувалися проценти, суму процентів, чи враховані платежі боржника у розрахунок заборгованості, та цільові зарахування коштів на погашення кредиту. Долучені до матеріалів справи документи не дозволяють суду перевірити заявлені позивачем суми заборгованості та обґрунтованість таких.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).

Враховуючи викладене, ч.7 ст.81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором №D44.00203.005137540 від 11.04.2019 року, а відтак у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у позові відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову представника ТзОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» Маслюженка Миколи Павловича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовити.

Сплачений судовий збір залишити за позивачем.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (місце знаходження 49005, місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, будинок № 21, 5 й поверх, приміщення 68, 69, );

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Судове рішення складено 12 серпня 2025 року.

Суддя: І.С. Мруць