Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2025Справа №607/16786/24 Провадження №2/607/135/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

представника позивачів, адвоката Янчишина В. Й.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

(в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 про стягнення сум невиплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 через представника - адвоката Янчишина В. Й. звернулися до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 про стягнення сум невиплаченого страхового відшкодування.

В обґрунтування своїх доводів позивачі посилалися на те, що у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває справа №607/10063/24 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Згідно Обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 11 лютого 2024 року, відносно ОСОБА_1 , в ході досудового розслідування встановлено, що 11 лютого 2024 року об 11 годині 42 хвилині, ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами в порушення вимог п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), керував технічно справним автомобілем «BMW 220D», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , яким рухався автомобільною дорогою М-30 «Стрий-Умань - Дніпро - Ізварине (через м. Вінницю, Кропивницький)» через Тернопільський район Тернопільської області зі сторони м. Хмельницький у бік м. Тернопіль. Керований автомобіль ОСОБА_1 рухався із швидкістю 128... 148 км/год, чим порушив вимоги п.п. 12.6 (г) та 12.9 (б) ПДР.

В цей час, попереду нього у попутному напрямку по тій самій смузі рухався технічно справний автомобіль «RENAULT Megane Scenic», р.н. НОМЕР_2 , яким керувала водій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із пасажиром ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а назустріч, правою смугою свого напрямку - технічно справний автомобіль «BMW 5251», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у салоні якого, як пасажири, перебували ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неповнолітні ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Під час руху, водій автомобіля «BMW 220D» ОСОБА_1 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати па її зміну та не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3 (б, д) ПДР.

Унаслідок цього і в порушення вимог п. 12.3 ПДР, водій ОСОБА_1 , під час проїзду ділянки вказаної автодороги з достатньою видимістю та необмеженою оглядовістю, в частині км 154+700, що у Тернопільському районі між м. Тернопіль та с. Смиківці, маючи об`єктивну можливість виявити попутний автомобіль «RENAULT Megane Scеnic», який рухався попереду по тій самій смузі, не вжив заходів до зменшення швидкості, які не потребували екстреного гальмування, а продовжив рух, внаслідок чого допустив зіткнення передньої лівої частини керованого автомобіля «BMW 220D» із задньою правою частиною автомобіля «RENAULT Megane Scenic».

Після вказаного зіткнення, некерований автомобіль «RENAULT Mеganе Scenic» відкинуло на зустрічний транспортний потік, на якому, у межах правої смуги, відбулося зіткнення його правої бокової частини із передньою частиною зустрічного автомобіля «BMW 5251» під керуванням водія ОСОБА_2 .

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди:

- пасажир автомобіля «RENAULT Megane Scenic» ОСОБА_16 помер на місці ДТП;

- пасажир автомобіля «BMW 5251» ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_9 померла у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги»;

- пасажир автомобіля «BMW 5251» ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_10 померла у ВП «Лікарня Святого Миколая» КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання»;

- водію автомобіля «RENAULT Megane Scenic» ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості;

- водію автомобіля «BMW 5251» ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості;

- пасажиру автомобіля «BMW 5251» ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості;

- пасажиру автомобіля «BMW 5251» ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Порушення водієм автомобіля «BMW 220D» ОСОБА_1 вимог пункту 12.3 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням вказаних наслідків.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/120-24/3525-ІТ від 03 квітня 2024 року у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля BMW 220D (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п. 12.3; 12.6 (г); 12.9 (б) Правил дорожнього руху.

У діях водія автомобіля BMW 220D (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 вбачається невідповідність технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель ОСОБА_16 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , заподіяли ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW 220D», д.н.з. транзитний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП, яка мала місце 11 лютого 2024 pоку, була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ4109401 у AT «СГ «ТАС» (приватне).

18 липня 2024 року ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявами про виплату страхового відшкодування від 18 липня 2024 року, разом із необхідними документами для здійснення страхового відшкодування.

Моральна шкода відповідно до ст. 27.3 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок смерті ОСОБА_11 , ділиться між чоловіком потерпілої - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , синами потерпілої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , матір`ю потерпілої - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , батьком потерпілої - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . Також право на частку мала ОСОБА_13 , але остання померла ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Станом на 14 лютого 2024 року розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 7 100,00 грн, а отже розмір моральної шкоди заподіяної смертю ОСОБА_11 , становить 85 200,00 грн (7 100,00 грн х 12 = 85 200,00 грн), які / 6 = 14 200,00 грн.

Позивачі вважають, що ПрAT «СГ «TAC» повинно виплатити ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та в інтересах дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - 42 600,00 (14 200 х 3) грн, ОСОБА_6 - 14 200,00 грн, ОСОБА_7 - 14 200,00 грн грошового відшкодування моральної шкоди завданої, внаслідок смерті ОСОБА_11 .

Розмір моральної шкоди заподіяної смертю ОСОБА_13 , становить 85 200,00 грн (7 100,00 грн х 12 = 85 200,00 грн), а тому позивач ОСОБА_2 просить стягнути вказану суму у якості відшкодування моральної шкоди завданої смертю доньки.

Внаслідок ДТП 11 лютого 2024 року, у якій загинула ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_11 , сини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 втратили годувальника, адже до дня смерті матері, перебували на її утримані.

Отож, ПрАТ «СГ «ТАС» повинно виплатити ОСОБА_2 - законному представнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 170 400,00 грн у якості відшкодування шкоди завданої втратою годувальника (7 100,00 грн х 36 = 255 600,00 грн / 3 = по 85 200,00 грн).

Для забезпечення найкращих інтересів дітей, відповідач повинен виплатити одноразовою сумою страхове відшкодування по відшкодуванню втрати годувальника у розмірі 170 400,00 грн.

Також ОСОБА_2 поніс витрати на поховання своєї дружини ОСОБА_11 у сумі: 22 840,00 грн та доньки ОСОБА_13 у розмірі 10 180,00 грн, які просить стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС».

Після ДТП ОСОБА_5 понесла витрати на лікування у розмірі 19 600,00 грн, а тому розмір шкоди її здоров`ю становить вказану суму.

Розрахунок моральної шкоди, завданої ОСОБА_5 19 600,00 грн х 5% = 980,00 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 просить стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» 19 600,00 грн у якості відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, та 980,00 грн у якості відшкодування моральної шкоди.

Отже, ліміт відповідальності ПрАТ «СГ «ТАС за полісом № АТ4109401, становить за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі - 160 000,00 грн на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих - 320 000,00 грн на одного потерпілого.

Відтак, за встановлених вище обставин, позивачі просять стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС»:

- на користь ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 331 220,00 грн невиплаченого страхового відшкодування;

- на користь ОСОБА_5 - 20 580,00 грн невиплаченого страхового відшкодування;

- на користь ОСОБА_6 - 14 200,00 грн невиплаченого страхового відшкодування;

- на користь ОСОБА_7 - 14 200,00 грн невиплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2024 року відкрито провадження у справі № 607/16786/24 та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження.

02 жовтня 2024 року на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області поштовим відправленням надійшов відзив ПрАТ «СГ «ТАС» у якому сторона відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог.

На обґрунтування відзиву представник відповідача покликається на те, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП, яка є підставою позову, була застрахована відповідачем згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT 4109401, порядок і умови виплати страхового відшкодування за яким регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону № 1961-IV, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є, дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 33-1.1. ст. 33-1 Закону № 1961-IV особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити документально.

Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригод страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Позивачі в порушення ст. 33-1 та ст. 35 Закону № 1961-IV не надали страховику всі документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, також не надали документального підтвердження того, що по справі спірного ДТП завершене провадження та прийняте рішення набрало законної сили.

За обставин даної справи, кримінальне розслідування за фактом спірного ДТП ще триває та особу винну у скоєному ДТП не встановлено, вироку по справі немає.

ПрАТ «СГ «ТАС» враховуючи вищевикладене та керуючись нормами чинного законодавства України, зокрема норми абз. 4 ст. 36.2 спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» направило позивачам листи, якими повідомило, що призупиняє строки розгляду страхової справи, оскільки кримінальне провадження триває та відсутній вирок суду який вступив в законну силу. Після закінчення розгляду кримінальної справи та винесення вироку, який набере законної сили розгляд страхової справи буде відновлено та прийняте відповідне рішення щодо виплати та/або відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідач не відмовляє позивачам у виплаті страхового відшкодування, а лише призупинив строк здійснення виплати страхового відшкодування до отримання документу щодо встановлення винної особи, яке набрало законної сили.

У спірних правовідносинах ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон № 1961-IV - спеціальним. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Закон № 1961-IV визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної здоров`ю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

З аналізу п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV вбачається, що відсутність у страховика інформації про набрання законної сили рішення у кримінальній справі щодо спірного ДТП, зумовлює припинення перебігу строку прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, тобто позбавляє обов`язку страхову компанію провести страхову виплату.

На підставі вищевикладеного, відповідач правомірно керуючись п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV та повідомив позивачів про неможливість прийняття рішення по справі до моменту набрання рішенням в кримінальному провадженні законної сили, що свідчить про відсутність вини відповідача у несвоєчасній виплаті страхового відшкодування.

Для вирішення питання чи є шкода здоров`ю та/або смертю потерпілого наслідком спірної ДТП виникає потреба у спеціальних знаннях, які інші засоби доказування замінити не можуть.

Відповідач заперечує вказані обставини, тому ці обставини мають бути доведені позивачем у порядку передбаченому ст. 81. п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України належиш допустимими доказами.

На підставі вищевикладеного, звернення позивачів до суду є передчасним, оскільки ПрAT «СГ «ТАС» не відмовляло у виплаті страхового відшкодування, а лише зупинило її до отримання рішення за результатами кримінального провадження.

Окрім того, вимога позивачів про стягнення 380 200,00 грн страхового відшкодування, є такою, яка суперечить умовам Полісу AT 4109401 та нормам чинного законодавства України, оскільки згідно п. 47 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у провадженні № 14-176цс 18 (справа № 755/18006/15-ц): «Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування».

ПрAT «CT «ТАС» був укладений договір страхування у форм Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT 4109401, згідно якого ПрAT «СГ «ТАС» взяло на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити виплату страхове відшкодування в межах страхової суму за шкоду заподіяну життю та здоров`ю, що становить 320 000,00 грн, в розмірі та порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме витрати на поховання, моральну шкоду, та шкоду у зв`язку із втратою годувальника, але не більше 320 000,00 грн на одного потерпілого.

Згідно п. 4 Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT 4109401 «Страхова сума за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 320 000,00 грн».

Таким чином, згідно законодавства, страхова сума 320 000,00 грн на одного потерпілого є максимальною сумою страхового відшкодування, яке виплачується в розмірі та порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ПрAT «СГ «ТАС» здійснило попередній обрахунок страхового відшкодування, який для ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та у інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складає 294 240,00 грн., ОСОБА_5 - 20 580,00 грн, для ОСОБА_6 - 12 880,00 грн, та для ОСОБА_7 - 12 880,00 грн.

Якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб, тобто кожний страховик здійснює по 50% страхового відшкодування, а отже вимога позивачів про стягнення з ПрAT «СГ «ТАС» (приватне) 100% страхової виплати є безпідставною та необґрунтованою, яка грубо суперечить Постанові ВСУ від 26 квітня 2022 року по справі № 184/1461/20-ц., п. 36.3., ст. 36 спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормам матеріального права, оскільки в даній дорожньо-транспортній пригоді водій автомобіля «БМВ» ОСОБА_1 та водій автомобіля «Рено» ОСОБА_8 несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність яких є джерелом підвищеної небезпеки.

Таким чином, ПрAT «СГ «ТАС» відшкодує страхового відшкодування для ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та у інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка складає (294 240,00 грн / 2 = 147 120,00 грн), ОСОБА_5 (20 580,00 грн / 2 = 10 290,00 грн), ОСОБА_6 (12 880,00 грн / 2 = 6 440,00 грн) та ОСОБА_7 (12 880,00 грн / 2 = 6 440,00 грн).

На підставі вищевикладеного, звернення позивачів до суду є передчасним, оскільки ПрAT «СГ «ТАС» не відмовляло у виплаті страхового відшкодування, а лише зупинило їх до отримання рішення за результатами кримінального провадження (вироку).

Суд протокольною ухвалою від 23 жовтня 2024 року без виходу в нарадчу кімнату постановив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до розгляду по суті.

14 березня 2025 року судом зареєстровано клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Янчишина В. Й. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 17 000,00 грн. На обґрунтування клопотання вказує, що договором про надання правової допомоги, який укладений 20 лютого 2024 року між ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та адвокатом Янчишиним В. Й. встановлена погодинна оплата, у якості порядку обчислення гонорару адвоката. Враховуючи вищенаведені факти ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити адвокату Янчишину В. Й. у відповідності до умов договору про надання правової допомоги від 20 лютого 2024 року та акту виконаних робіт від 14 березня 2025 року - 17 000,00 грн, протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішення законної сили.

30 травня 2025 року судом зареєстровано клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Янчишин В. Й. про долучення до матеріалів справи вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2025 року у справі №607/10063/24, яким визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 та ч. 3 ст. 286 КК України, який набрав законної сили 15 травня 2025 року.

Представник позивачів - адвокат Янчишин В. Й. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, вважає, що матеріалами справи підтверджено обґрунтованість доводів ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , якими заявлено вимоги про виплату гарантованого законом розміру страхового відшкодування.

Представник відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, однак попередньо подав суду відзив якому просив відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог, що не перешкоджає суду вирішувати спір по суті.

Третя особа ОСОБА_1 повідомив суду, що пояснення надавати не буде, оскільки не розуміє обставин справи, однак матеріали позовної заяви з додатками надсилалися третій особі за місцем його зареєстрованого проживання, а також за місцем його перебування - державна установа «Чортківська установа виконання покарань (№26)».

Відтак, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

27 червня 2024 року прокурором Тернопільської обласної прокуратури Дем`яник Н. В. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 11 лютого 2024 року, відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України (а. с. 22-29).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/120-24/3525-ІТ від 03 квітня 2024 року, який складено судовим експертом Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Ю. А. Шамрик у рамках кримінального провадження № 0000083 від 11 лютого 2024 року, у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля BMW 220D (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п. 12.3; 12.6 (г); 12.9 (б) Правил дорожнього руху; у діях водія автомобіля BMW 220D (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 вбачається невідповідність технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди; у діях водія автомобіля BMW 220D (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 вбачається невідповідність технічним вимогам 12.6 (г) та 12.9 (б) Правил дорожнього руху, однак зазначені невідповідності не перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 30-40).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW 220D», д.н.з. транзитний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП, яка мала місце 11 лютого 2024 pоку, була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 4109401, страховик - ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», СТРАХУВАЛЬНИК - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 . Строк дії договору з 25 травня 2023 року 00:00 по 24 травня 2024 року 23:59 включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320 000,00 грн; за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн; розмір франшизи - 3 200,00 грн (а. с. 47, 123).

18 липня 2024 року ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявами про виплату страхового відшкодування від 18 липня 2024 року, разом із необхідними документами для здійснення страхового відшкодування. Належне відшкодування просили здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок (а.с. 41-46, 66-68, 70-80, 88).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_11 , батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтво про народження НОМЕР_5 від 07 жовтня 1984 року, актовий запис № 24 (а. с. 69).

30 січня 2010 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_6 від 30 січня 2010 року, актовий запис № 1.

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_7 від 01 грудня 2010 року, актовий запис № 09, зареєстровано Плотицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України; ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_8 від 20 січня 2015 року, актовий запис № 03, зареєстровано Плотицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України; ІНФОРМАЦІЯ_18 народилася ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_9 від 22 серпня 2023 року, актовий запис № 1522, зареєстровано Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 51-53).

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_10 від 22 лютого 2024 року, актовий запис № 17, зареєстровано Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 55).

ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_11 від 20 березня 2024 року, актовий запис № 25, зареєстровано Білецькою сільською радою.

Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб Вих. № 255 від 21 травня 2024 року, видана уповноваженому власнику (співвласнику, наймачу) житлового приміщення (будинку), членові житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_1 , про те, що до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: ОСОБА_2 (заявник - вдівець), ІНФОРМАЦІЯ_19 ; ОСОБА_3 (син), ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_4 (син), ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 48).

Згідно довідки № 07-19/1320 від 14 червня 2024 року, яка видана ОСОБА_2 , про те, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , актовий запис про смерть № 17 від 22 лютого 2024 року, складений Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області (а.с. 49).

Згідно інформації № 164 від 17 липня 2024 року ОСОБА_11 уклала трудовий договір з Тернопільським обласним краєзнавчим музеєм (ЄДРПОУ - 02220036), який було припинено 14 лютого 2024 року (Наказ № 18-к від 29 лютого 2024 року п. 8.2 частина 1 статті 36 КЗпПУ) у зв`язку із смертю. Загальна сума доходу за період з 01 вересня 2022 року по 18 червня 2023 року становить: 115 569,87 грн (а.с. 54).

ОСОБА_2 працює у ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВ метал груп», форма працевлаштування - основна, займає посаду - менеджер з питань регіонального розвитку роздрібної мережі, що слідує із довідки про його доходи № АВ000000266 від 24 липня 2024 року, загальна сума доходу за період з 01 березня 2023 року по 31 березня 2024 року становить - 106 837,72 грн (а. с. 64).

ОСОБА_2 поніс витрати на поховання своєї дружини ОСОБА_11 у сумі: 22 840,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № РН-0000018 від 15 лютого 2024 року, виданою ФОП ОСОБА_24 (а.с. 56, 57), а також на поховання доньки ОСОБА_13 у сумі 10 180,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 18 березня 2024 року на суму 7 580,00 грн (продавець ФОП ОСОБА_25 ), та чеком № від 18 березня 2024 року на суму 2 600,00 грн (продавець ФОП ОСОБА_26 ) (а. с. 59-63).

Згідно виписки (дублікат) із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №953 від 14 березня 2024 року, видана КНП «ТЕРНОПІЛЬСЬКА МІСЬКА КОМУНАЛЬНА ЛІКАРНЯ ШВИДКОЇ ДОПОМОГИ», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувала на стаціонарному лікуванні - 33 дні, з 11 лютого 2024 року по 14 березня 2024 року (а. с. 81).

У зв`язку з травмою, яку ОСОБА_5 отримала у ДТП, остання понесла витрати на суму 19 600,00 грн, що підтверджується договором купівлі-продажу протезно-ортопедичних виробів № ТВ-981 від 27 лютого 2024 року, рахунком-фактурою ТВ № 981 від 27 лютого 2024 року, накладною № ТВ 981 від 27 лютого 2024 року, актом прийому-передачі від 27 лютого 2024 року, сертифікатом відповідності, який дійсний до 05 жовтня 2028 року (а.с. 82-87).

Листами № 1528 від 24 липня 2024 року, № 1530 від 24 липня 2024 року, № 1531 від 24 липня 2024 року, № 1533 від 24 липня 2024 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 (а. с. 124-130) ПрАТ «СГ «ТАС» інформувало позивачів, що розглянуло надані документи стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11 лютого 2024 року. Водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 220D», д.н.з. транзитний номерний знак НОМЕР_1 , який був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 4109401 від 25 травня 2023 року, однак на даний час ПрАТ «СГ «ТАС» призупиняє розгляд справи тому, що не може прийняти рішення по справі, оскільки не має документального підтвердження того, що по справі завершене кримінальне провадження. Також страховику не відомо щодо набрання рішення у такій справі законної сили. При наданні вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу, розгляд справи страховиком буде відновлено і по справі буде прийняте відповідне рішення.

Щодо попередніх розрахунків сум відшкодування, пов`язаного зі смертю (а. с. 131 - 136), які приєднані відповідачем до відзиву, то суд звертає увагу на те, що ці розрахунки не містять відомостей про особу, яка їх складала, не засвідчені підписом, печаткою, не містять інших реквізитів, що б вказувало на те що їх створено уповноваженою особою ПрАТ «СГ «ТАС», а відтак суперечать змісту статей 77-80 ЦПК України, та відхиляються судом з огляду на положення ч. 6 ст. 81 ЦПК України, якою передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2025 року у справі № 607/10063/24, який отримано відповідачем через «Електронний суд» 29 травня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382 та ч.3 ст.286 КК України, та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання, зокрема, за:

- ч.1 ст.382 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі;

- ч.3 ст.286 КК України - 10 (десять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді 10 (десять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування призначеного ОСОБА_1 основного покарання рахувати з 11 лютого 2024 року.

Цивільні позови потерпілих, їх представників про стягнення моральної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь:

- представника потерпілого ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 3 000 000 грн.;

- представника потерпілого ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 300 000 грн. та 200 000 грн., відповідно;

- потерпілої ОСОБА_5 200 000 грн.;

- потерпілої ОСОБА_6 1 000 000 грн.;

- потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_32 2 100 000 грн. моральної шкоди.

Судом встановлено, що в обвинуваченого ОСОБА_1 , який за постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, що набрала законної сили, від 12 вересня 2023 року був притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, у тому числі, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, 18 жовтня 2024 року виник злочинний умисел, направлений на невиконання постанови суду, що набрала законної сили, реалізовуючи який останній 18 жовтня 2023 року близько 21 год. керував автомобілем марки «БМВ 220Д», д.н.з. НОМЕР_12 , рухаючись по АДМ-30 154 км, де був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, які щодо нього склали відповідні адміністративні матеріали.

Крім цього, в обвинуваченого ОСОБА_1 , який, крім вищезазначеної, за постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, що набрала законної сили, від 13 грудня 2023 року був притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 та ст.122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, у тому числі, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, 14 січня 2024 року виник злочинний умисел, направлений на невиконання постанови суду, що набрала законної сили, реалізовуючи який останній 14 січня 2024 року керував автомобілем марки «Ауді ТТ», д.н.з. НОМЕР_13 , рухаючись в с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, де був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, які щодо нього склали відповідні адміністративні матеріали.

Також, в обвинуваченого ОСОБА_1 , який, за вищезазначеними постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, що набрали законної сили, був притягнутим до адміністративної відповідальності та на нього накладено адміністративне стягнення, у тому числі, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, 18 січня 2024 року виник злочинний умисел, направлений на невиконання постанови суду, що набрала законної сили, реалізовуючи який останній 18 січня 2024 року близько 19 год. керував автомобілем марки «Ауді ТТ», д.н.з. НОМЕР_12 , рухаючись в м.Тернополі по вул.Будного, де був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР, які щодо нього склали відповідні адміністративні матеріали.

Крім цього, 11 лютого 2024 року о 11 год. 42 хв. обвинувачений ОСОБА_1 , як водій, керував технічно справним автомобілем «BMW 220D», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , яким рухався автомобільною дорогою М-30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине (через мм. Вінницю, Кропивницький)» через Тернопільський район Тернопільської області зі сторони м.Хмельницького у бік м.Тернополя лівою смугою транспортного потоку свого напрямку із швидкістю 128...148 км/год, чим порушив вимоги п.п. 12.6 (ґ) та 12.9 (б) ПДР.

В той же час, попереду нього у попутному напрямку по тій самій смузі рухався технічно справний автомобіль «Renault Megane Scenic», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала водій ОСОБА_8 із пасажиром ОСОБА_16 , а назустріч - правою смугою свого напрямку технічно справний автомобіль «BMW 525І», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , у салоні якого, як пасажири, перебували ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ..

Під час руху, водій автомобіля «BMW 220D» - обвинувачений ОСОБА_1 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п.2.3 (б, д) ПДР, унаслідок чого і в порушення вимог п.12.3 ПДР, під час проїзду ділянки вказаної автодороги з достатньою видимістю та необмеженою оглядовістю, в частині КМ 154+700, що у Тернопільському районі між м.Тернополем та с.Смиківці, маючи об`єктивну можливість виявити попутний автомобіль «Renault Megane Scenic», який під керуванням водія ОСОБА_8 рухався попереду по тій самій смузі, не вжив заходів до зменшення швидкості, які не потребували екстреного гальмування, а продовжив рух, внаслідок чого допустив зіткнення передньої лівої частини керованого автомобіля «BMW 220D» із задньою правою частиною автомобіля «Renault Megane Scenic».

Після вказаного зіткнення, некерований автомобіль «Renault Megane Scenic» відкинуло на зустрічний транспортний потік, на якому, у межах правої смуги відбулося зіткнення його правої бокової частини із передньою частиною зустрічного автомобіля «BMW 525І» під керуванням водія ОСОБА_2 ..

У результаті даної ДТП водій та пасажир автомобіля «Renault Megane Scenic» отримали тілесні ушкодження у вигляді:

ОСОБА_8 - закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, «периорбітальної гематоми»; закритої травми поперекового відділу хребта у виді перелому поперечного відростка 5-го хребця зліва; закритого перелому крижової кістки зліва; закритої травми правої нижньої кінцівки у виді перелому діафізу (тіла) правої малогомілкової кістки у середній третині і «підшкірні гематоми» гомілки, які за ознакою тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я належать до середньої тяжкості;

ОСОБА_16 - масивної поєднаної конкуруючої травми голови (відкритий кільцеподібний перелом кісток основи черепа) та грудей (відривний перелом грудини із забоєм серцевої сорочки та серця, з розривом передньої стінки його лівого шлуночка та розвитком тампонади серця кров`ю), від яких настала його смерть.

Також у результаті даної ДТП водій та пасажири автомобіля «BMW 525І» отримали тілесні ушкодження у вигляді:

ОСОБА_2 - закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку і рани тім`яної ділянки; закритої травми правого колінного суглоба у виді перелому наколінка з крововиливом в порожнину суглоба; відкритої травми правої гомілки у виді переломів дистального метаепіфіза (нижнього кінця) великогомілкової кістки і діафіза (тіла) малогомілкової кістки та рани на присередній поверхні нижньої третини гомілки; закритої травми лівої гомілки у виді переломів дистального метаепіфіза великогомілкової кістки і діафіза (тіла) малогомілкової кістки, які за ознакою тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я належать до середньої тяжкості;

ОСОБА_11 - масивної відкритої черепно-лицевої травми - переломів кісток склепіння і основи черепа та кісток лицевого черепа, з просторими крововиливами під оболонки головного мозку та руйнуванням його речовини, від яких 14.02.2024 року у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» настала її смерть;

ОСОБА_13 - тупої закритої черепно-мозкової травми із переломами лобної та тім`яної кісток, крововиливами в м`які оболонки лобних часток головного мозку та мозочка, внутрішньошлуночкового крововиливу, які ускладнились менінгоенцефалітом, енцефаломаляцією з формуванням енцефаломаляційних рубців та набряком мозку, від яких 18.03.2024 року у ВП «Лікарня Святого Миколая» КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання» настала її смерть;

ОСОБА_5 - закритого перелому проксимального метаепіфіза (верхнього кінця) лівої плечової кістки; закритого перелому дистального метаепіфіза (нижнього кінця) правої променевої кістки; закритої травми лівого надп`ятково-гомілкового (гомілковостопного) суглоба у виді переломів дистального метаепіфіза великогомілкової кістки і бічної кісточки малогомілкової кістки; синця в ділянці перенісся, які за ознакою тривалого (понад 21 день) розладу здоров`я належать до середньої тяжкості;

ОСОБА_3 - закритої травми проксимального епіфіза (верхньої частини) правої стегнової кістки у виді переломів в ділянці її шийки і малого вертлюга, що за ознакою тривалого (понад 21 день) розладу здоров`я належить до середньої тяжкості.

Дана ДТП пригода перебуває у прямому причинному зв`язку із порушенням обвинуваченим ОСОБА_1 , як водієм, вищеперелічених вимог ПДР України.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За вказаних обставин, до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України (постанова Верхового Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Розмір моральної шкоди, яка підлягає компенсації, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Поняття джерела підвищеної небезпеки визначено у статті 1187 ЦК України, відповідно до якої під джерелом підвищеної небезпеки розуміють діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для осіб, які цю діяльність здійснюють, та інших осіб.

Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки також наведено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, відповідно до якого джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості.

Таким чином, автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки у розумінні частини першої статті 1187 ЦК України.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до статті 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини в цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г»" і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Перед потерпілим несуть обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №466/4412/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі №447/2438/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц, від 01 липня 2020 року у справі №554/858/19.

У спірних правовідносинах суд встановив, що 11 лютого 2024 року о 11 год. 42 хв. ОСОБА_1 , як водій, керував технічно справним автомобілем «BMW 220D», транзитний номерний знак НОМЕР_1 , та за обставин, які судом описано вище та обґрунтовано вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2025 року у справі № 607/10063/24, у результаті даної ДТП водій та пасажири автомобіля «BMW 525І» отримали тілесні ушкодження. Зокрема ОСОБА_11 спричинено масивної відкритої черепно-лицевої травми - переломів кісток склепіння і основи черепа та кісток лицевого черепа, з просторими крововиливами під оболонки головного мозку та руйнуванням його речовини, від яких 14 лютого 2024 року у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» настала її смерть; ОСОБА_13 - тупої закритої черепно-мозкової травми із переломами лобної та тім`яної кісток, крововиливами в м`які оболонки лобних часток головного мозку та мозочка, внутрішньошлуночкового крововиливу, які ускладнились менінгоенцефалітом, енцефаломаляцією з формуванням енцефаломаляційних рубців та набряком мозку, від яких 18.03.2024 року у ВП «Лікарня Святого Миколая» КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання» настала її смерть. Дана ДТП пригода перебуває у прямому причинному зв`язку із порушенням ОСОБА_1 , як водієм, ПДР України.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW 220D», д.н.з. транзитний номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП, яка мала місце 11 лютого 2024 pоку, була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 4109401, страховик - ПрАТ «СГ «ТАС», страхувальник - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 . Строк дії договору з 25 травня 2023 року 00:00 по 24 травня 2024 року 23:59 включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320 000,00 грн; за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн; розмір франшизи - 3 200,00 грн.

Позивачі звернулися до страховика з приводу отримання страхових сум, які їм гарантовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак ПрАТ «СГ «ТАС» інформувало їх, що призупиняє розгляд справи, оскільки не має документального підтвердження того, що по справі завершене кримінальне провадження. При наданні вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу, розгляд справи страховиком буде відновлено і по справі буде прийняте відповідне рішення.

Водночас у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18, колегія суддів прийшла до висновку, що відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини).

Також Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц виснував про те, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.

Вказані вище позиції Верховного Суду свідчать про те, що страховик має обов`язок виплатити гарантовані законом суми за шкоду заподіяну життю і здоров`ю та майну без очікувань на прийняття судом рішення у кримінальній справі за умови доведення обставин ДТП і винуватості особи достатніми документами.

Водночас вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2025 року у справі № 607/10063/24, який отримано відповідачем через «Електронний суд» 29 травня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у ДТП, яка мала місце 11 лютого 2024 року, та в результаті якої настала смерть ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , однак страховиком не було здійснено відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, а відтак вона стягується судом.

Моральна шкода відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» внаслідок смерті ОСОБА_11 , ділиться між її чоловіком - позивачем ОСОБА_2 , та синами - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_6 , батьком - ОСОБА_7 .

Також представник позивача слушно зауважив, що право на часту мала ОСОБА_13 , але остання померла ІНФОРМАЦІЯ_14 . Відповідно вимоги про виплату частки, яка належала ОСОБА_13 не ставляться до страховика, що відповідає положенням статей 608, 1218, 1219 ЦК України.

Отож, оскільки станом на 14 лютого 2024 року розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 7 100,00 грн, згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», то розмір моральної шкоди заподіяної смертю ОСОБА_11 складає сумі 85 200,00 грн (7 100,00 грн х 12 = 85 200,00 грн), які / 6 = 14 200,00 грн.

ПрАТ «СГ «ТАС» має згідно закону обов`язок виплатити ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та в інтересах дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 42 600 (14 200,00 грнх 3); ОСОБА_6 - 14 200,00 грн, ОСОБА_7 - 14 200,00 грн грошовоговідшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок смерті ОСОБА_11 .

Розмір моральної шкоди,заподіяної смертю ОСОБА_13 , становить 85 200,00 грн (7 100,00 грн х 12 = 85 200 грн), які ПрАТ «СГ «ТАС» повинно виплатити ОСОБА_2 у якості відшкодування моральної шкоди.

Також в силу частин 1, 2 статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті .

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (частина друга статті 1195 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Відповідно до пункту 27.2. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Померла ОСОБА_11 уклала трудовий договір з Тернопільським обласним краєзнавчим музеєм, який було припинено 14 лютого 2024 року у зв`язку із смертю працівника. Разом з тим, на момент страхового випадку ОСОБА_11 перебувала у соціальній відпустці по догляду за дитиною до 3 років - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а відтак ураховуючи положення статті 1200 ЦК України та вимоги частини другої статті 1195 ЦК України, згідно з якою розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, суд виснує про наявність правових підстав для стягнення зі страховика на користь неповнолітніх дітей померлої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , завданої шкоди у розмірі 170 400,00 грн на підставі частини першої статті 1202 ЦК України (36 * 7 100,00 грн = 255 600,00 грн / 3 = 85 200,00 грн * 2 = 170 400,00 грн). Частки, яка належала ОСОБА_13 - 85 200,00 грн не стягується зі страховика, що відповідає змісту статей 608, 1218, 1219 ЦК України.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/2377/17, від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15, від 08 грудня 2021 року у справі № 332/4043/18, від 26 листопада 2024 року у справі № 521/9280/18.

У зазначених постановах суди попередніх інстанцій, з висновками яких погодився Верховний Суд, установивши, що на момент смерті потерпілий не працював, дійшли висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивачів майнової шкоди, розрахованої відповідно до частини другої статті 1195 ЦК України, та у порядку, визначеному статтею 1200 ЦК України.

Відповідно до пункту 27.2. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

ОСОБА_2 поніс витрати на поховання своєї дружини ОСОБА_11 у сумі 22 840,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000018 від 15 лютого 2024 року, виданою ФОП ОСОБА_24 , а також на поховання доньки ОСОБА_13 у сумі 10 180,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 18 березня 2024 року на суму 7 580,00 грн (продавець ФОП ОСОБА_25 ), та чеком № від 18 березня 2024 року на суму 2 600,00 грн (продавець ФОП ОСОБА_26 )

Отож, відповідач має обов`язок виплатити позивачу ОСОБА_2 витрати на поховання дружини ОСОБА_11 - 22 840,00 грн та витрати на поховання доньки ОСОБА_13 - 10 180,00 грн, що в сумі складають розмір 33 020,00 грн.

З агальна сума невиплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, яке підлягає до стягнення зі страховика на користь ОСОБА_2 складає розмір 331 220,00 грн (42 600,00 грн + 85 200,00 грн + 170 400,00 грн + 33 020,00 грн), однак такий розмір не може перевищувати ліміт відповідальності ПрАТ «СГ «ТАС» - 320 000,00 грн. В силу ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не відшкодовується.

Відтак, за встановлених обставин, дослідивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, яке застосовується до спірних правовідносин, суд дійшов до переконання про стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 320 000,00 грн невиплаченого страхового відшкодування.

Щодо стягнення зі страховика шкоди у зв`язку з лікуванням ОСОБА_5 , то суд звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки с діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно статті 22Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди житло, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до статті23 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 953 від 14 березня 2024 року, яка описана судом вище, ОСОБА_5 , перебувала на стаціонарному лікуванні - 33 дні, з 11 лютого 2024 року по 14 березня 2024 року.

Відповідно до статті 24 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Після ДТП ОСОБА_5 понесла витрати на лікування у розмірі 19 600,00 грн, що підтверджується документами, які суд описав вище.

Відповідно до статті 26-1 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отож, розмір шкоди здоров`ю - ОСОБА_5 становить - 19 600,00грн, а моральної шкоди - 980,00 грн (19 600,00 грн / 100х 5% = 980,00грн).

Відтак слід стягнути ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_5 20 580,00 грн невиплаченого страхового відшкодування (19 600,00 грн + 980,00 грн).

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що ПрАТ «СГ «ТАС» має виплатити тільки половину сум, які позивачами заявлені до стягнення, адже дії водія транспортного засобу «Renault Megane Scenic», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала водій ОСОБА_8 , не були взаємопов`язаними із діями водія ОСОБА_1 . ОСОБА_8 є потерпілою особою та має право на звернення до свого страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.

20 лютого 2024 року між адвокатом Янчишиним В. Й. та ОСОБА_2 (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 191-192), предметом якого є представництво та захист законних прав та інтересів Клієнта з усіма необхідними повноваженнями в судах всіх інстанцій, в тому числі і підготовка та подача позовної заяви із додатками про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ПрАТ «СК «ТАС», третя особа ОСОБА_1 ; участь у судових засіданнях представника ОСОБА_2 - адвоката Янчишина В. Й. у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області незалежно від часу та кількості судових засідань.

Між сторонами цього договору встановлена погодинна оплата, вартість однієї години роботи адвоката становить 1 000,00 грн. Клієнт зобов`язується оплатити адвокату вартість правничої допомоги протягом 30 календарних днів з моменту набрання законної сили рішення.

За змістом акту виконаних робіт № 01 від 14 березня 2025 року, виконаних адвокатом Янчишиним В. Й. Клієнту ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за договором про надання правової допомоги від 20 лютого 2024 року, кількість годин, що потрачена на надання послуг адвокатом - 17 годин; вартість послуг адвоката - 1 000 гривень за 1 годину роботи; розрахунок 17 год. * 1 000 грн = 17 000 грн (а.с. 189-190).

З огляду на вищевикладене, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу позивачем, суд, бере до уваги співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом позивача Тараса П. П. обсягом послуг під час розгляду справи в суді, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи. Отож, взявши до уваги, виконані роботи, відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 424,12 грн,пропорційно до задоволеної частини позовних вимог цього позивача (320 000,00 грн * 17 000, : 331 220,00 грн).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачі звільнені від сплати судового збору згідно статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд вирішує питання про стягнення судового збору з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Відтак слід стягнути з ПрАТ «СГ«ТАС» на користь держави 3 689,80 грн судового збору (368 980,00 грн / 100 * 1 %).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 83,206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 320 000,00 грн невиплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_5 20 580,00 грн невиплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_6 14 200,00 грн невиплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_7 14 200,00 грн невиплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 16 424,12 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь держави 3 689,80 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивачі:

ОСОБА_2 , який діє у власних інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), РНОКПП: НОМЕР_14 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_15 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_16 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_17 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», , адреса місцезнаходження: просп. Берестейський, буд. 65, м. Київ, 03117;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 .

Суддя Тернопільського

міськрайонного суду Герчаківська О.Я.