Єдиний унікальний номер 175/5059/25
провадження №4-с/175/27/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 pоку Дніпровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченко О.Г.,

при секретарі Кульпіній Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Слобожанське скаргу ОСОБА_1 , заінересовані особи: ОСОБА_2 виконувач обов`язків директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 заступник начальника міжрегіонального управління - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 , про визнання неправомірною бездіяльність,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність виконувача обов`язків директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича при розгляді скарги стягувача ОСОБА_1 від 03.02.2025, поданої у виконавчому провадженні № 63340536, щодо не прийняття постанови про проведення перевірки виконавчого провадження № 63340536 та витребування його матеріалів із Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не проведення перевірки законності виконавчого провадження № 63340536, не прийняття процесуального рішення у формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536, не направлення стягувачу ОСОБА_1 копії постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 за скаргою від 03.02.2025.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2025 року скаргу призначено до розгляду.

ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Представник Департаменту ДВС Міністерства юстиції України в судовому засіданні проти скарги заперечував, підтримав раніше поданий відзив та просив суд в задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши скаржника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали скарги, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає скаргу обгрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до п. 1 положення про Міністерство юстиції України, Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міністерство юстиції України є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади щодо забезпечення реалізації державної правової політики. Таким чином, при прийнятті до примусового виконання виконавчих документів, державний виконавець має діяти на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що з 20 жовтня 2020 року на виконанні в Слобожанському відділі державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 63340536 з примусового виконання виконавчого листа №2-6510/2011 від 11.12.2012 року, виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, про зобов`язання ФОП ОСОБА_4 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно договору № ДК 06/12-10 від 02.12.2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів.

03 лютого 2025 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на постанову заступника начальника міжрегіонального управління начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука О.А. 3 від 17.12.2024 № 22/2024 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 (у редакції постанови від 31.01.2024 (помилкова дата, вірно 31.01.2025) до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, у якій просив: 1) провести перевірку законності виконавчого провадження № 63340536. 2) постанову заступника начальника міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука О.А. від 17.12.2024 № 22/2024 по результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 за скаргою ОСОБА_1 від 03.12.2024 на бездіяльність начальника Слобожанського ВДВС Дзіжка Р.Ю. і постанову заступника начальника міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука О.А. від 31.01.2024 (помилково, вірно 31.01.2025) про внесення змін до постанови від 17.12.2024 № 22/2024 скасувати. 3) зобов`язати заступника начальника міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчука О.А. повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 03.12.2024 у виконавчому провадженні № 63340536 і прийняти рішення з урахуванням вимог, передбачених пунктом 7 розділу XII. ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802. 4) копію процесуального рішення, прийнятого за результатами розгляду вказаної скарги, надіслати мені виключно в електронній формі у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII). 8. Усупереч вимогам ч. 1 ст. 1, ст. ст. 6, 7, 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (№ 1403-VIII), ч. 1, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), абзацу 2 пункту 1, абзацу 2 пункту 2, пункту 3, пункту 6, пункту 7 розділу XII. ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), однак при розгляді скарги від 03.02.2025 виконувач обов`язків директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нещадим І.С.: 1) не витребував виконавче провадження № 63340536 із Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 2) не провів перевірку законності виконавчого провадження № 63340536, 3) не прийняв процесуального рішення у формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536, 4) не направив ОСОБА_1 (скаржнику і стягувачу у виконавчому провадженні № 63340536) копії постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 за скаргою від 03.02.2025, а листом від 18.04.2025 за вих. № 56362/48705-31-25/20.3.1 повідомив про те, що: 1) «… порушення зазначені у Вашій скарзі від 03.02.2025 щодо не розгляду Ваших скарг від 01.11.2024 та 12.11.2024 у строки передбачені пунктом 6 розділу ХІІ Інструкції, було усунуто шляхом винесення заступником начальника міжрегіонального управління начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Більчуком О.А. постанови від 16.04.2025 про внесення змін до постанови від 17.12.2024 № 22/2024 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536». 2) «… перевірка матеріалів виконавчого провадження № 63340536 щодо законності вчинення виконавчих дій Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не проводилась, оскільки на момент розгляду скарги порушень Закону та Інструкції не встановлено, що узгоджується з позицією викладеною у постанові Дніпровського апеляційного суду від 28.03.2023, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 19.09.2023 № 175/2496/19».

Тобто допущена виконувачем обов`язки директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. вищезазначена бездіяльність при розгляді скарги від 03.02.2025 у виконавчому провадженні № 63340536, стала підставою для звернення до суду у порядку, передбаченому ст. 447 ЦПК України.

Вирішуючи скаргу по суті, суд виходив з наступного.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби; державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Крім того, статтею 12 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що контроль за діяльністю державних виконавців та інших працівників органів державної виконавчої служби здійснюють органи примусового виконання рішень, визначені у статті 6 цього Закону, в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що з моменту звернення ОСОБА_1 зі скаргою, а саме з 03.02.2025 року, виконувачу обов`язків директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нещадиму Івану Сергійовичу було відомо про необхідність розгляду поданої скарги, прийняття процесуального рішення в формі постанови про перевірку законності виконавчого провадження №63340536 та направлення сторонам виконавчого провадження постанови за результатами розгляду скарги.

При цьому всупереч вищенаведеному, перевірка виконавчого провадження проведена не була, а відповідь була надана у формі листа, у зв`язку з чим суд вважає, що оскаржувана бездіяльність є неправомірною, оскільки прямо суперечить вимогам ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 261, 353-354, 447, 450-452 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінересовані особи: ОСОБА_2 виконувач обов`язків директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 заступник начальника міжрегіонального управління - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 , про визнання неправомірною бездіяльність задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність виконувача обов`язків директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича при розгляді скарги стягувача ОСОБА_1 від 03.02.2025, поданої у виконавчому провадженні № 63340536, щодо не прийняття постанови про проведення перевірки виконавчого провадження № 63340536 та витребування його матеріалів із Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не проведення перевірки законності виконавчого провадження № 63340536, не прийняття процесуального рішення у формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536, не направлення стягувачу ОСОБА_1 копії постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 за скаргою від 03.02.2025.

Ухвала набрала законної сили 05 серпня 2025 pоку.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 06 серпня 2025 року.

Суддя О.Г. Васюченко