Провадження № 2/127/2215/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 серпня 2025 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Резніченко Тетяна Сергіївна до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Позов мотивовано тим, що 17.04.2010 року сторони зареєстрували шлюб. Під час перебування в шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту фактичного завершення шлюбних стосунків між сторонами син проживав разом з матір`ю, однак, з 2023 року дитина проживає разом з позивачем, який повністю здійснює догляд за дитиною, утримує його, піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток. При цьому, відповідачка по справі перебуває за кордоном, не виховує дитину, не піклується про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не цікавиться навчанням, не створює належних умов для розвитку дитини, незабезпечує його інтереси та фактично від виховання та утримання дитини самоусунулася. Враховуючи викладене позивач вважає, що наявні правові підстави для встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем спільного сина, яке необхідне позивачу для захисту прав та інтересів дитини, оформлення документів щодо соціальної допомоги, вирішення питань щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди від матері. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з вимогою про встановлення факту самостійного виховання та утримання сина.

Ухвалою суду від 15.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

Ухвалою суду від 14.05.2025 року було витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості з наявною у базі даних інформацію щодо перетинання державного кордону України в період з 01.01.2023 року і по теперішній час громадянкою України ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

В судовому засіданні представник позивача Резніченко Т.С. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась судом завчасно та належним чином.

Від представника Служби у справах Вінницької міської ради Томчук О.О.В. надійшла заява, у якій просила розглядати справу та виносити рішення у її відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2014 року розірваний (ас.14).

В шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.13).

Згідно Довідки КК «Слов`янка» №221 від 20.03.2025 року ОСОБА_1 та його син ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Мати дитини ОСОБА_2 за адресою не зареєстрована та з жовтня 2023 року не проживає. ОСОБА_1 здійснює догляд за дитиною ОСОБА_4 , згідно Акту свідчень сусідів №207 від 13.03.2025 року (а.с.15-16).

З Довідки КЗ «Вінницький ліцей «15» № 02-29/96 від 21.03.2025 року вбачається, що ОСОБА_4 дійсно навчається в 8-І класі КЗ «ВЛ №15». Дитина охайна, неконфліктна, доглянута. Батько, ОСОБА_1 , постійно підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори та різні шкільні заходи, систематично цікавиться навчанням та виховання дитини. Протягом 2023-2024 навчального року і по теперішній час мати ОСОБА_2 , батьківські збори не відвідувала, навчанням та поведінкою дитини у школі не цікавиться (а.с.17).

Також, відповідно до Довідки ГО «СК «Редсан» №1/3-2025 від 18.03.2025 року ОСОБА_4 у період з 2023 року і по сьогоднішній день тренується у секції Олімпійського Тхеквандо у ГО «СК «Редсан». ОСОБА_6 особисто приймає участь в організації, фінансовому забезпеченні та утримані уього необхідного у спортивній діяльності свого сина. Протягом останніх двох років мати дитини тренування та змагання не відвідувала, успіхами дитини не цікавиться (а.с.18).

Згідно Довідки №01-20/89 від 31.03.2025 року ЛДЦ «Меділюкс» ОСОБА_4 задекларований у лікаря загальної практики - сімейного лікаря ОСОБА_7 з 05.08.2024 року. З 05.08.2024 року і по теперішній час були звернення до сімейного лікаря щодо стану здоров`я дитини. За час перебування дитини на обліку тільки батько турбувався про його стан здоров`я та супроводжував дитину під час всіх візитів (а.с.19).

ОСОБА_1 працює інженером з автоматизованих систем керування виробництвом відділу розробки програмного забезпечення ТОВ «КСКА-Вінниця», що підтверджується Довідкою №30 від 24.03.2025 року (а.с.20).

Відповідно до Характеристики №31 від 24.03.2025 року ОСОБА_1 є професійним, відповідальним, добросовісним працівником, який робить вагомий внесок у розвиток підприємства. Завдяки своїм особисти та професійним якостям він користується заслуженою повагою серед колег і керівництва (а.с.21).

Відповідно до Витягу з ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості ОСОБА_1 на території України станом на 25.03.2025 року є особою, стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності- відсутні, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості - відсутні, відомості про розшук - відсутні (а.с.22).

З отриманих відомостей від Адміністрації ДПС України вбачається, що ОСОБА_2 12.12.2024 року здійснила виїзд за межі території України через пункт пропуску - Порубне (а.с.50).

Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із статтею 141 СК мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 11 вересня 2024 року у справі №201/5972/22, заява про встановлення факту, що має юридичне значення (встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини), не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, то питання, заявлене у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Такі висновки висловлені Верховним Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23) та інших.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_1 , який повністю його утримує, піклується про його розвиток та здоров`я.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває за кордоном, не виховує дитину, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавиться навчанням, не створює належних умов для розвитку дитини, не забезпечує його інтересів та фактично від виховання та утримання дитини самоусунулась.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем сина необхідне йому для захисту прав та інтересів дитини. Отже, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та має для позивача юридичне значення.

Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи позовна вимога про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини ОСОБА_4 позивачем підлягає задоволенню.

За клопотанням представника позивача судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , самостійно виховує та утримує невнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, , місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 50, м. Вінниця.

Повний текст судового рішення складено 11.08.2025 року.

Суддя: