Справа № 2-о/593/49/2025
У Х В А Л А

"31" липня 2025 р. Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., ознайомившись із заявою представника заявника - адвоката Мартищук Людмили Петрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Мартищук Людмила Петрівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася в Бережанський районний суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обгрунтування поданої заяви зазначила, що ОСОБА_1 , хоч народився в селі Поручин Бережанського району Тернопільської області та постійно без реєстрації проживає в АДРЕСА_1 , однак він не був документований паспортом громадянина України зразка 1991 року, а має лише паспорт громадянина СРСР 1974 року, який є недійсним, а через відсутність паспорта громадянина України він не має можливості звернутися для оформлення йому соціальної допомоги, та Бережанським відділом УДМС у Тернопільській області йому було відмовлено у видачі паспорта громадянина України і запропоновано для отримання вказаного вище документа звернутися до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Ознайомившись із поданою заявою, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинно бути зазначено:

1 ) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

Перевіривши матеріали поданої заяви та додані до неї документи, суд прийшов до висновку, що подану заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Так, порядок звернення до суду за судовим захистом врегульовано нормами Цивільно-процесуального кодексу України.

Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, зокрема ст.ст. 175, 177 та 315 ЦПК України.

Згідно з частиною 4 ст. 177 ЦПК України до поданої заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, однак заявником до поданої заяви не долучено документ про сплату судового збору.

У поданій суду заяві захисник Мартищук Л.П. просить у зв`язку із скрутним матеріальним становищем звільнити заявника від сплату судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" та ст. 136 ЦПК України підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок, щодо звільнення від сплати судового збору, при цьому статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За нормами законодавства єдиною підставою для вчинення судом дій щодо звільнення особи від сплати судового збору є майновий стан заявника. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Крім того, у пункті 29 Постанови Пленуму ВСУ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до ст. 8 Закону України " Про судовий збір" єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У зв`язку із вищевикладеним суд вважає необхідним роз`яснити заявнику, що подані ним вимоги мають бути проплачені судовим збором, який у відповідності до ч.1 ст. 4 Закону справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову чи у фіксованому розмірі.

А так як відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, враховуючи зазначені вимоги закону, заявнику необхідно сплатити суму судового збору у розмірі 605,60 гривень та надати суду докази його сплати, або подати документи на підставі яких суд мав би можливість звільнити заявника від сплати судового збору.

Суд також вважає необхідним вказати, що заявником при подачі вказаної заяви враховано, що справи окремого провадження у відповідності до ч. 4 ст. 294 ЦПК України розглядаються за участі заявника та заінтересованих осіб, і хоч представником заявника у поданій заяві зазначено заінтересовану особу, однак не вказано засобів зв`язку, адресу електронної пошти та не зазначено про наявність у заінтересованої особи електронного кабінету.

Крім вказаного, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до долученого до заяви листа Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області заявнику було роз`яснено, що для отримання паспорта громадянина України йому слід представити докази встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, чи 13 листопада 1991 року, однак представник заявника у поданій заяві не просить встановити вказаний факт, а у прохальній частині заяви просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до громадянства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про необхідність залишення поданої заяви про встановлення юридичного факту без руху та надання заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 177, 185, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника - адвоката Мартищук Людмили Петрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без руху, надавши десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бережнського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.