Справа № 184/964/22
Провадження № 2/0182/1731/2025
17.07.2025 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , третя особа - Покровська міська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про включення до складу спадкоємців та визначення додаткового строку для прийняття спадщини -
В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , третя особа - Покровська міська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про включення до складу спадкоємців та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позивачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула, при цьому, на адресу суду надала заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.137).
Відповідачі про розгляд справи були повідомлені належним чином, однак, в судове засідання жодного разу не прибули. Поштова кореспонденція, яка направлялась за адресою їхнього місця проживання та перебування, поверталась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». При цьому, суд вважає зазначити, що, у відповідності до вимог чинного законодавства, під час тривалого розгляду даної справи, були вчинені всі процесуальні дії щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, однак, ані заяви, ані будь-які клопотання на адресу суду не надходили.
Представник третьої особи Покровської міської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, при цьому, надав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.166).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини по поважній причині, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
При цьому, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.
Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , про що свідчить актовий запис № 456, складений Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 0,3792 га, розташовану на території Шолохівської сільської ради. За час свого життя померлий розпорядився належним йому майном та 19 травня 2011 року склав заповіт, згідно якого належну йому земельну ділянку в рівних частинах заповідав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, які були витребувані судом, до Орджонікідзевської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яка була дружиною померлого та, у відповідності до наділеного права, подала заяву, згідно якої відмовилась від спадщини на користь сина ОСОБА_5 . Позивачка як спадкоємець за заповітом у визначений законом строк з відповідною заявою про прийняття спадщини не звернулась, що фактично й стало підставою для прийняття нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії з причини пропуску визначеного законом строку. Однак, з прийнятої постанови вбачається, що пропущений строк не був єдиною підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, з тексту постанови вбачається, що позивачку по справі двоє спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 включили до складу спадкоємців, проте, спадкоємець за законом - син померлого ОСОБА_5 відповідної заяви до нотаріуса про включення позивачки до кола спадкоємців не надав, що також стало наслідком прийняття відповідної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з подальшим зверненням позивачки до суду за захистом свого порушеного права.
Суд при вирішенні спору враховує той факт, що подані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заяви, сумніву не викликають, оскільки вони були оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та приєднані до спадкової справи, яка була заведена до майна померлого (а.с.126). Однак, неподання одним із спадкоємців заяви про прийняття спадщини не може бути підставою для позбавлення його права на спадкове майно, в даному випадку, - позбавлення позивачки права відносно спадкового майна.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, з урахуванням всіх обставин справи та досліджених доказів, встановив, що право позивачки на спадкове майно було порушено, оскільки, вона з поважної причини, яка від неї не залежала, пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини. При цьому, той факт, що позивачка є спадкоємицею в порядку спадкування за заповітом, у суду сумніву не викликає, оскільки померлий ОСОБА_4 за час свого життя належним йому майном розпорядився та склав заповіт на визначене коло осіб, в тому числі, й на позивачку. Однак, з причини необізнаності про факт смерті позивачка як спадкоємець вчасно з відповідною заявою до нотаріуса не звернулась, що й стало наслідком для вирішення питання в судовому порядку, оскільки позасудовому порядку дане питання вирішити не вбачається за можливе.
Тобто, як з урахуванням поданих документів, так і заявлених вимог, а також того факту, що інші спадкоємці за заповітом, шляхом подання відповідної заяви про включення позивачки до кола спадкоємців, фактично не заперечують проти цього, суд приходить до висновку про законність заявлених позовних вимог ОСОБА_1 .
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що неподання одним із спадкоємців за заповітом ( ОСОБА_5 ) заяви про включення ОСОБА_1 до кола спадкоємців не може бути підставою для відмови останній бути такою особою. Окрім цього, ОСОБА_5 , як під час вчинення відповідних нотаріальних дій, так і під час розгляду даної справи в суді, будь-які заяви чи клопотання з приводу заявлених та пред`явлених вимог до нього подані не були, що фактично свідчить про той факт, що останній самоусунувся від покладеного на нього обов`язку, визначеного вимогами чинного законодавства, бути особою, яка підтверджує викладені обставини або, в будь-якому випадку, надає свої заперечення з приводу заявлених вимог.
Таким чином, суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, суду необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви які про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст.1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто, сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте, в законі, вочевидь, з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК України); для спадкоємця - звернутись з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Отже, виходячи із зазначених правових висновків щодо застосування норм права, які, відповідно до вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є обов`язковими для застосування, позивачка, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , пропустила шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України).
Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року визначено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачка з поважних причин пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому суд визначає позивачці додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 , тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.
Тому, на підставі викладеного, а також з урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 1272 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , третя особа - Покровська міська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про включення до складу спадкоємців та визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.
Включити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кола спадкоємців спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал