Справа № 283/1648/25
провадження №2-о/283/74/2025
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2025 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Малинська державна нотаріальна контора, Малинська міська рада Житомирської області

про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка а жінки без реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

ОСОБА_1 02 липня 2025 року звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю його матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації шлюбу, у період спільного проживання до смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як зазначено у заяві, ОСОБА_3 проживав разом із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік і дружина з 21 грудня 2001 року до дня своєї смерті. Спільне проживання здійснювалося за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт на думку заявника підтверджується довідкою Малинського старостинського округу №2270 від 17.06.2025, згідно з якою обидві особи проживали за вказаною адресою як подружжя без реєстрації шлюбу.

Позивач також зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно вели побут, мали спільний бюджет, придбавали спільне майно, разом проводили ремонт житла та інші дії, властиві подружжю. Крім довідки, позивач посилається на наявні фотографії, що ілюструють спільне життя матері з ОСОБА_3 .

Позивач стверджує, що після смерті ОСОБА_3 його мати ОСОБА_2 залишилася єдиною особою, яка проживала у належному померлому житлі та фактично прийняла спадщину, проте не оформила спадкові права з огляду на складне матеріальне становище. У зв`язку з цим, на час відкриття спадщини після смерті самої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивач - як єдиний її син і спадкоємець - звернувся до Малинської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення права на спадщину. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, з підстав відсутності юридично підтвердженого зв`язку між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зокрема - відсутності зареєстрованого шлюбу.

Позивач зазначає, що юридичне встановлення зазначеного факту необхідне йому для підтвердження факту прийняття спадщини його матір`ю ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , що є передумовою для подальшого оформлення спадкових прав на належне ОСОБА_3 майно у порядку спадкування за законом.

Позивач просить суд встановити юридичний факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та зобов`язати Малинську державну нотаріальну контору видати позивачу свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 на майно, яке належало ОСОБА_3 , як таке, що було прийняте нею на момент відкриття спадщини у 2008 році.

Явка та позиція сторін по справі:

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заяву з підстав, викладених в ній, просив заяву задовольнити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з такого.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , мати заявника ОСОБА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Також встановлено, що ОСОБА_3 , із яким, за твердженням заявника, ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Зі змісту копії постанови № 02-14/328 від 09 травня 2023 року державного нотаріуса Ходаківської Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт проживання однією сім`єю без шлюбу.

На підтвердження родинного зв`язку з померлою ОСОБА_2 , заявником подано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , з якої вбачається, що вона є матір`ю заявника ОСОБА_1 .

Особу заявника підтверджено копіями паспорта громадянина України та реєстраційного номера облікової картки платника податків на ім`я ОСОБА_1 .

Також досліджено копії паспорта та РНОКПП на ім`я ОСОБА_2 , а також копії відповідних документів на ім`я ОСОБА_3 .

З довідки №2270 від 17.06.2025 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані за однією адресою. Аналогічні відомості містяться у довідках №2242 та №2243 від 20.05.2025 року.

Крім того, заявником надано оригінали фотографій, на яких зображено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом. За твердженням заявника, ці фотографії ілюструють тривале спільне проживання та стосунки, подібні до подружніх.

Свідків стороною заявника до суду не викликано, відповідного клопотання про їх виклик не заявлено.

Мотиви та застосовані норми права.

Статтею 21 Сімейного Кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану . Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя .

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно з роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України та п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з вимогами ч. 4 ст.3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення чоловіком та жінкою спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Відповідно до статті 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

У статті 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19).

Сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18).

Спільна присутність на святах не можуть свідчити про те, що між сторонами склались усталені відносини, які притаманні подружжю (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18).

Усні покази свідків які за своїм змістом у цій справі фактично нічого не підтверджують та не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту саме перебування позивача із померлим у фактичних шлюбних відносинах, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19).

Крім того, під час судового розгляду заявником не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, зокрема, що ОСОБА_2 , з ОСОБА_4 постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин .

Суд критично відноситься до наданої заявником довідки за підписом старости ОСОБА_5 , оскільки вона носить узагальнений характер, стосується здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін та не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю, та є очевидно недостатнім доказом, за відсутності сукупності інших доказів.

Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп., покладаються на заявника і поверненню не підлягають.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, встановив, що заявником не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а також те, що даний факт суперечить вимогам статті 25 СК України, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Суддя