ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/237/25
Провадження № 2/483/294/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Шилінскас О.В.,

представника позивачки Головченка О.А.,

представника відповідача Сімцис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження в режимі відеоконферненції з використанням представниками сторін власних технічних засобів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Миколаївгаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

19 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання неправомірними дій акціонерного товариства «Миколаївгаз» (далі АТ «Миколаївгаз») щодо нарахування заборгованості за транспортування природного газу за період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язання АТ «Миколаївгаз» перерахувати та повідомити оператора ГТС про споживання природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року згідно з рішенням суду у справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 01 грудня 2016 року ОСОБА_1 уклала договір розподілу природного газу з оператором ГРМ та за вказаною вище адресою отримувала послуги з розподілу природного газу, які у період з 01 жовтня 2021 року по 30 квітня 2022 року надавав відповідач. На ім`я позивачки відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Інформацію про обсяги спожитого газу ОСОБА_1 надавала шляхом зазначення показань у сплаченому рахунку (квитанції абонентської книжки). Усього за період з 01 жовтня 2021 року по 01 жовтня 2022 року позивачкою спожито 1317 кубічних метрів газу, тоді як відповідач передав оператору ГТС іншу інформацію, яка не відповідає дійсності. Незаконні дії відповідача призвели до накопичення по особовому рахунку позивачки заборгованість, внаслідок чого їй було відмовлено у призначення субсидії. З метою відновлення порушених прав вона змушена звернутися до суду.

09 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачкою не надано доказів на підтвердження передачі показань лічильника газу, як того вимагає чинне законодавство. Так, до позову долучені копії фіскальних чеків, які не є тотожними квитанціям абонентської книжки. Крім того, обсяг спожитого газу за даними відповідача дорівнює обсягу, який визнає сама позивачка та становить 1617 кубічних метрів. Цей обсяг підтверджується і сумою показників спожитого газу по місяцях, яку зазначено у позовній заяві (а.с. 117-119).

01 травня 2025 року від представника позивачки через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивачки зазначив, що неправильне обчислення спожитого газу призвело до завищеного тарифу на його транспортування. Так, за підрахунком самої позивачки, вартість доставки газу має становити не 321 грн 85 коп., як визначив відповідач, а 262 грн 08 коп. (а.с. 123-125).

Представник позивачки у судовому засіданні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що за період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року відповідач невірно здійснював облік спожитого позивачкою газу, що призвело до неправильного визначення річного обсягу споживання газу та встановлення тарифу за розподіл природного газу.

Так, за вказаний період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року позивачкою спожито 1317, тоді як відповідачем враховано 1617 кубічних метрів газу, тобто на 300 кубічних метрів газу більше. Крім того, відповідачем не враховано, що за адресою споживання газу позивачка проживає одна, тоді як у документах відповідача зазначено, що склад сім`ї позивачки становить чотири особи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачка передавала АТ «Миколаївгаз», як оператору ГРМ, у період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року, показники лічильника газу. Так, в матеріалах справи містяться квитанції про оплату, однак відсутні розрахунки абонентської книжки із зазначенням показників лічильника газу. Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка вчасно в один з передбачених законом способів передавала відповідачу як оператору ГРМ показники лічильника газу. Так, згідно з квитанціями, що містяться в матеріалах справи, позивачка передавала покази лічильника ТОВ «Миколаївгаз збут», а не відповідачу, як оператору ГРМ. Кількість зареєстрованих осіб не випливає на заборгованість, про яку йдеться у спорі, а матеріали справи не містить даних про те, що позивачка зверталася до відповідача із заявою про внесення змін щодо кількості зареєстрованих у помешканні осіб. Так, у випадку оплати послуг з розподілу природного газу за газовим лічильником вирішальними є лише покази лічильника, а не кількість фактичних споживачів. Станом на 14 вересня 2022 року, тобто на момент зняття лічильника газу позивачки на повірку, ОСОБА_1 мала на лічильнику 10333,63 кубічних метрів газу.

Дослідивши заяви по суті спору та долучені до них докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено і сторони не заперечують того факту, що ОСОБА_1 , як споживачка, отримує природній газ та послуги з його розподілу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

З матеріалів справи слідує, і сторони не оспорюють того факту, що у період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року послуги з розподілу природного газу надавало АТ «Миколаївгаз».

Судом встановлено, що у вказаний період покази лічильника позивачка передавала шляхом зазначення показників у сплаченому рахунку, що підтверджується квитанціями абонентської книжки, копії яких долучені до повної заяви (а.с. 59, 62, 105-107 зворотній бік).

Усього позивачкою надано 8 квитанцій, а саме: за жовтень 2021 року з обсягом спожитого газу в розмірі 90 кубічних метрів, за листопад 2021 року - 150 кубічних метрів, за грудень 2021 року 200 кубічних метрів, за січень 2022 року 230 кубічних метрів, за лютий 2022 року 250 кубічних метрів, за березень 2022 року 220 кубічних метрів, за квітень 2022 року 100 кубічних метрів, за червень 2022 року 32 кубічних метрів, за серпень 2022 року 45 кубічних метрів, а всього 1317 кубічних метрів.

При цьому, квитанції за травень, липень та вересень 2022 року в матеріалах справи відсутні.

Згідно з витягом по особовому рахунку № НОМЕР_1 , наданим АТ «Миколаївгаз», за період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року позивачкою спожито 1617, 32 кубічних метрів газу (а.с. 51).

Вказані показники відрізняються від тих, що зазначені у витягу, наданому постачальником (а.с. 50).

У зв`язку з наявними розбіжностями представником відповідача надані пояснення, що відповідно до Кодексу ГРМ покази лічильника мають передаватися щомісяця оператору ГРМ, яким у спірному періоді був відповідач. Разом із тим, позивачка покази лічильника газу АТ «Миколаївгаз» не передавала, у зв`язку із чим відповідач здійснював обчислення за прогнозованими показниками. Фактичний обсяг спожитого газу був визначений під час демонтажу лічильника 14 вересня 2022 року. З долучених до матеріалів справи доказів також слідує, що у спірному періоді ОСОБА_1 щомісяця вносила плату по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Судом також встановлено, що 14 вересня 2022 року побутовий лічильник газу за адресою: АДРЕСА_1 , було демонтовано на повірку (а.с. 44).

Згідно з актом демонтажу побутового лічильника газу у присутності споживачки ОСОБА_1 станом на 14 вересня 2022 року покази лічильника № становили 10333, 63 кубічних метрів (а.с. 46).

Відтак, за вересень 2022 року позивачкою спожито 11,63 кубічних метрів газу (10333,63 (на момент демонтажу лічильника 14 вересня 2022 року) 10322 за серпень 2022 року згідно з квитанцією абонентської книжки).

З матеріалів справи слідує, що покази лічильника газу ОСОБА_1 відповідачу як оператору ГРМ не передавала. Так, позивачка передавала покази лічильника газу у квитанціях про оплату постачальнику.

При цьому, за змістом квитанції абонентської книжки та фіскального чеку за жовтень 2021 року позивачка визначила обсяг спожитого газу а рівні 90 кубічних метрів, тоді як у витягу по особовому рахунку, наданому постачальником, такий обсяг становив 117, 98 кубічних метрів, тобто на 27, 98 кубічних метрів більше (а.с. 50).

Покази лічильника газу, спожитого у лютому 2022 року, передані не були.

Так, згідно з фіскальним чеком, долученим до квитанції абонентської книжки за лютий 2022 року, обсяг газу на рівні 250 кубічних метрів віднесений на період з 01 по 31 березня 2022 року (а.с. 105 зворотній бік).

За змістом квитанції абонентської книжки за березень 2022 року, позивачкою спожито 220 кубічних метрів газу, які, згідно з фіскальним чеком, віднесено на період з 1 по 30 квітня 2022 року (а.с. 106).

Покази лічильника за квітень 2022 року передані як за травень 2022 року (а.с. 106 зворотній бік).

Доказів того, що позивачкою передані покази лічильника за травень, липень та вересень 2022 року суду не надано.

З досліджених квитанцій абонентської книжки та фіскальних чеків на оплату послуг з розподілу природного газу слідує, що за січень-вересень 2022 року ОСОБА_1 сплатила 920 грн в рахунок платежів за послуги з розподілу природного газу, тоді як відповідно до тарифу, який у 2022 році становив 173, 82 грн, мала сплатити 1564 грн 38 коп. Отже недоплата за цей період склала 644 грн 38 коп..

Судом встановлено, і сторони не заперечують того факту, що у 2021 році тариф за послуги з розподілу природного газу становив 134 грн 78 коп. Відповідно, позивачка за жовтень грудень 2021 року мала сплатити 404 грн 34 коп., тоді як, згідно з наявними у матеріалах справи квитанціями сплатила 300 грн. Отже недоплата за послуги з розподілу природного газу за цей період склала 104 грн 34 коп..

Вказане свідчить про те, що заборгованість, про яку зазначає позивачка, утворилася, крім іншого, у зв`язку з неповною оплатою нею послуг з розподілу природного газу.

З матеріалів справи слідує, що 05 вересня 2023 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України (далі ГУ ПФУ) у Миколаївській області позивачці відмовлено у призначенні субсидії через наявність заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, загальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с. 130-135).

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначаються Законом України «Про ринок природного газу».

Так, вказаний нормативно-правовий акт визначає, що оператором газорозподільної системи є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; а побутовим споживачем фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону, ринок природного газу функціонує за принципами, крім інших, вільної торгівлі природним газом та рівності суб`єктів ринку природного газу; вільного вибору постачальника природного газу; відповідальності суб`єктів ринку природного газу за порушення правил діяльності на ринку природного газу та умов договорів.

Статтею 40 Закону визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу є публічним.

Типовий договір розподілу природного газу затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30 вересня 2015 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1384/27829).

Пунктом 1.3 Типового договору визначено, що він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк.

Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

З матеріалів справи слідує, і сторони не заперечують того факту, що договір з розподілу природного газу за адресою проживання позивачки укладений 01 грудня 2016 року (а.с. 31)

Відповідно до пункту 4 Розділу 4 Кодексу ГРМ, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу.

Відповідно пункту 22 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національно комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30 вересня 2015 року, оплата побутовим споживачем за надані послуги газопостачання може провадитися, крім іншого, за квитанціями абонентської книжки постачальника.

Розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди (пункт 23 Правил).

Розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць.

При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплата рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим (пункт 24 Правил).

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, а також того, що позивачка свій процесуальний обов`язок доказування не виконала не довела належними та допустимими доказами факт передання нею показів лічильника газу оператору ГРМ та оплату наданих послуг за встановленим тарифом, як це передбачено чинним законодавством, суд дійшов висновку, що право позивачки не порушене, а тому не підлягає захисту.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому він компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Миколаївгаз» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 12 серпня 2025 року.

Головуюча: