Справа № 761/3734/25
Провадження № 2/761/4982/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мальцева Д.О.,

за участю секретаря Губенко О.М.,

представники позивача:

Єременко С.Г.,

Золотопуп С.В.,

відповідач 1: ОСОБА_1 ,

представник відповідача 1: ОСОБА_5,

відповідач 2: ОСОБА_2 ,

відповідач 3: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Працівник охорони здоров`я» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Житлово-будівельного кооперативу «Працівник охорони здоров`я» звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Житлово-будівельного кооперативу «Робітник охорони здоров`я» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2017р. до 30 листопада 2024р. 191 494,89 грн., в т.ч.: 27 742,07 грн. за управління будинком, утримання будинку та прибудинкової території, 12 534,97 грн. за водовідведення, 43 074,00 грн. за централізоване опалення, 37 441,17 грн. за централізоване гаряче водопостачання, 24 120,10 грн. за централізоване холодне водопостачання, 4 407,73 грн. за газ, 3 497,93 грн. внесок на додаткові витрати, 582,84 грн. за вивезення ТПВ, 167,54 грн. земельного податку, 28 453,56 грн. втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 9 472,97 грн. - 3 % річних, а також вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Робітник охорони здоров`я» 5 371,12 грн. витрат на правову допомогу та 2 422,40 грн. судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за адресою: АДРЕСА_1 , за якою Житлово-будівельного кооперативу «Працівник охорони здоров`я», здійснює надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, де проживають відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проте останні не проводять оплату за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 191 494,89 грн. Таким чином, оскільки відповідачі у добровільному порядку заборгованість не погашають, позивач вимушений був звернутись до суду за її примусовим стягненням. Також, просить встановити у рішенні порядок його виконання в частині нарахування 3 % річних та індексу інфляції відповідно до норм статті 265 ЦПК України, тобто до моменту його виконання.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2025 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Почато підготовче провадження з моменту відкриття провадження по справі.

01.04.2025 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Як вбачається з наданого відзиву відповідач позовні вимоги визнає частково, оскільки заборгованість відповідача має бути розрахована, виходячи із розміру частки відповідача у квартирі. Інша заборгованість має бути стягнута із відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно до їх часток у квартирі. Крім того, позивач просить стягнути 3497,93 грн. як внесок на додаткові витрати і 167,54 грн. земельного податку, однак, на думку відповідача це не є житлово-комунальними послугами, встановлені ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не подавав заяву про вступ до ЖЖБК «Працівник охорони здоров`я». Тому ніякі рішення органів цього ЖБК не можуть встановлювати для ОСОБА_1 ніяких обов`язків, у зв`язку з чим, немає законних підстав для стягнення із ОСОБА_1 додаткових витрат, встановлених рішенням загальних зборів ЖБК «Працівник охорони здоров`я», оформлене протоколом №23/03 від 24.03.2023 року. Крім того, ОСОБА_1 просить застосувати позовну давність.

07.04.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Золотопупа С.В. надійшла відповідь на відзив із викладенням заперечень проти нього.

Протокольною ухвалою суду від 09.04.2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

20.05.2025 року у судовому засіданні представником відповідача усно оголошено заяву про відвід головуючому судді Мальцев Д.О.

20.05.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката ОСОБА_5 про відвід головуючого судді Мальцева Д.О. у цивільній справі за позовом ЖБК «Працівник охорони здоров`я» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, залишено без задоволення.

30.06.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Золотопуп Сергія Васильовича надійшли додаткові пояснення.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач-1 ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач-2 ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач-2 ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, за даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 408833779 від 21.01.2025р. квартира АДРЕСА_2 належить відповідачам на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 є власником 38/72 часток, ОСОБА_2 є власником 17/72 часток, ОСОБА_3 є власником 17/72 часток даної квартири.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають у зазначеній квартирі, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї від 26.03.2018р.

Багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_3 збудований на замовлення Житлово-будівельного кооперативу «ПРацівник охорони здоров`я» будівництво якого закінчено у серпні 1963 року і уведено в експлуатацію. Рішенням Виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 13 серпня 1963 року за № 1224 будинок та передано на баланс Житлово-будівельному кооперативу «Працівник охорони здоров`я». 3 цього моменту кооператив за своїм типом став обслуговуючим.

Відповідно до Статуту ЖБК «Працівник охорони здоров`я» завданням та предметом його діяльності є: належне утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав членів кооперативу на володіння та користування спільним майном членів кооперативу; забезпечення сприянню членам кооперативу в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань пов`язаних з діяльністю кооперативу; здійснення господарської діяльності без отримання прибутку для забезпечення власних потреб; забезпечення виконання власниками квартир Правил користування приміщень житлових будинків і прибудинкових територій.

Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини між сторонами зі споживання житлово - комунальних послуг регулюються ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до статті 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно ч.1 ст. 1 ЗУ«Про житлово-комунальні послуги» визначено, що господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій.

Житлово-будівельні кооперативи створювалися з метою забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх сімей, а також подальшої експлуатації та управління будинком житлово-будівельного кооперативу (Примірний статут житлово-будівельного кооперативу, затверджений постановою Ради Міністрів Української РСР від 30 квітня 1985 року № 186).

Відповідно до ч.2 ст. 15 ЗУ «Про кооперацію» до компетенції загальних зборів членів кооперативу належить затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном; утворення спеціальних комісій із залученням як консультантів найманих працівників; прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об`єднань; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про кооперацію» кооперативи реалізують товари та надають послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно, кооперативи мають право реалізувати товари та надавати послуги за цінами і тарифами, що встановлюються на договірних засадах, окремо для членів кооперативу та інших осіб.

Розміри платежів затверджені розпорядженням КМДА та рішеннями загальних зборів членів ЖБК «Робітник охорони здоров`я» (копії додаються), а саме:

1) згідно розпорядженню КМДА від 17.11.2009р. № 1292 про Погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 1,79 грн./м.кв.

2) згідно протоколу загальних зборів членів ЖБК «Робітник охорони здоров`я» № 17/11 від 08.11.2017р.:

- з 01.11.2017р. - внесок на утримання будинку та прибудинкової території - 4,00 грн./м.;

- з 01.05. 2018р. - внесок на утримання будинку та прибудинкової території - 5,50 грн./м.;

3) згідно протоколу загальних зборів членів ЖБК «Робітник охорони здоров`я» № 23/03 від 24.03.2023р.:

- з 01.04.2023р. - внесок на управління багатоквартирним будинком - 8,00 грн./ м.кв.

Рішенням загальних зборів ЖБК «Робітник охорони здоров`я», оформленим протоколом №23/03 від 24.03.2023р. вирішено включити "Додаткові витрати" (послуги бухгалтера, ремонтні роботи, обслуговуючи послуги), вивезення сміття, освітлення приміщень загального користування, земельного податку, банківського обслуговування, перерозподіл надлишкового використання холодної води окремо у нарахуваннях за комунальні послуги та витрат на утримання будинку для мешканців кооперативу.

ЖБК «Працівник охорони здоров`я» уклав колективні договори з постачальниками послуг: на постачання теплової енергії у гарячій воді; на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі; по збиранню та вивезенню твердих побутових відходів; про надання послуги з централізованого постачання гарячої води; про постачання електричної енергії; про умови поставки газу балансоутримувачам для побутових потреб.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ч.1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відсутність письмового договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем, за умовами фактичного споживання цих послуг, не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати, оскільки згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем.

За приписами ч.1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Водночас, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно із п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 151 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Так, ст. 67 ЖК Української РСР визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а статтею 68 ЖК України на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Судом встановлено, що за період за період з 01 січня 2017р. до 30 листопада 2024р. 191 494,89 грн., в т.ч.: 27 742,07 грн. за управління будинком, утримання будинку та прибудинкової території, 12 534,97 грн. за водовідведення, 43 074,00 грн. за централізоване опалення, 37 441,17 грн. за централізоване гаряче водопостачання, 24 120,10 грн. за централізоване холодне водопостачання, 4 407,73 грн. за газ, 3 497,93 грн. внесок на додаткові витрати, 582,84 грн. за вивезення ТПВ, 167,54 грн. земельного податку, 28 453,56 грн. втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 9 472,97 грн.

Ці обставини підтверджуються долученими до справи доказами, які надано позивачем, в свою чергу, відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування заявлених вимог та належного виконання зобов`язання по сплаті за спожиті комунальні послуги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).

Таким чином, враховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті за управління будинком, утримання будинку та прибудинкової території, за водовідведення, за централізоване опалення, за централізоване гаряче водопостачання, за централізоване холодне водопостачання, за газ, внески на додаткові витрати, за вивезення ТПВ, земельний податок, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів на користь позивача втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку.

На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано розрахунки щодо основної суми боргу, які, на думку суду, є правомірними та відповідають обставинам справи і не спростовані відповідачами, які власного розрахунку суду не надали.

Закріплена в п. 10 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.

Судом встановлено, що відповідачі не виконують зобов`язання по оплаті внесків, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за спожиті послуги за період з 01 січня 2017р. до 30 листопада 2024р. 191 494,89 грн., в т.ч.: 27 742,07 грн. за управління будинком, утримання будинку та прибудинкової території, 12 534,97 грн. за водовідведення, 43 074,00 грн. за централізоване опалення, 37 441,17 грн. за централізоване гаряче водопостачання, 24 120,10 грн. за централізоване холодне водопостачання, 4 407,73 грн. за газ, 3 497,93 грн. внесок на додаткові витрати, 582,84 грн. за вивезення ТПВ, 167,54 грн. земельного податку, 28 453,56 грн.

Суд також приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих згідно вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, з огляду на таке.

У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, що міститься у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідачі, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочили виконання грошового зобов`язання, вони на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц.

Загальновідомим є той факт, що з 12 березня 2020 року на всій території України було запроваджено карантин. Відповідно до Закону України від 17 березня 2020 року № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

При цьому, норми матеріального права вирізняють штрафні санкції, до складу яких належить неустойка (штраф, пеня) та компенсаційні втрати, до складу яких належить інфляційні витрати та 3 % річних.

В постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 у справі № 922/175/18 формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні ст.549 цього Кодексу.

ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» заборонено нараховувати та стягувати саме неустойку (штраф, пеню), при цьому жодної заборони нараховувати та стягувати компенсаційні втрати вказаним Законом не передбачено.

Отже, положення ст. 549 ЦК України (штраф, пеня) та ст. 625 ЦК України (3 % річних, інфляційні втрати) є різними за своєю правовою природною.

При цьому, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на час ухвалення рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції, що була чинною станом на дату подачі позовної заяви, тобто 25 січня 2025 року, і на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Як зазначалося вище, позивач просить стягнути з відповідачів інфляційні втрати в розмірі 28 453,56 грн, 3 % річних в розмірі 9 472,97 грн за період з 01 січня 2017 року по 30 листопада 2024р.

З огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

Отже, вимоги позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих згідно вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, ґрунтуються на вимогах закону.

Однак, з огляду на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», обґрунтованим є нарахування інфляційної складової боргу та 3 % річних за період з 01 січня 2017 року по 30 листопада 2024 року.

Як зазначалося раніше, внаслідок невиконання відповідачами свого обов`язку з оплати заборгованості за період з 01 січня 2017 року по 30 листопада 2024 року виникла заборгованість у розмірі 191 494,89 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стосовно вимоги про встановлення поряду виконання рішення суду, відповідно до якого нарахування 3 % річних та індексу інфляції слід здійснювати до моменту виконання рішення суду, суд зазначає таке.

Статтею 265 ЦПК України урегульовано зміст рішення суду, відповідно до частини десятої якої, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Із аналізу вищезазначеної норми вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

При цьому вказана стаття є нормою процесуального права, оскільки розміщена в процесуальному законі і до того ж не містить імперативного характеру. У відповідних нормах матеріального права таке положення не зафіксоване, а тому у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування процентів до моменту виконання судового рішення.

Отже, конструкція вказаної норми надає право суду зазначити нарахування відповідних відсотків, а не обов`язок.

Враховуючи, що з 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан, тривалий час на території України діяла заборона нарахування трьох відсотків річних та інфляційних збитків на заборгованість за житло - комунальні послуги, беручи до уваги те, що військові дії на території України безпосередньо впливають на платоспроможність кожного громадянина України, суд не вбачає підстав встановлювати у рішенні суду нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду, в той же час позивач не позбавлений права звернутись в майбутньому до суду з позовом до такої особи про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків внаслідок невиконання рішення суду, у разі його несвоєчасного виконання.

Крім того, суд вважає, що рішення суду має бути чітким та зрозумілим для його виконання. Нарахування пені та інфляційних втрат має мінливий характер і залежить від кількості днів прострочення зобов`язання, а тому при ухваленні рішення неможливо визначити розмір пені та інфляційних нарахувань, що підлягають сплаті в майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в цій частині.

Щодо посилань відповідача - 1 ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, суд вважає зазначити таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачами вчинялися дії, які свідчать про часткове виконання зобов`язань.

А відтак, відсутні підстави для застосування строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.

Згідно з положеннями ч. ч. 1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката.

Клопотань про зменшення судових витрат від відповідачів не надходило.

При визначені розміру компенсації позивачу витрат на правничу допомогу, суд враховує, категорію справи, яка не відноситься до категорії важких, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5371,12 грн., що буде відповідати принципу справедливості та розумності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн., а також стягнути на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі - 5371,12 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 509, 526, 625 ЦК України, статтями 1, 7, 9, 12,32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 81, 89, 137, 138, 141, 259, 263-265, 274, 280-282,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Житлово-будівельного кооперативу «Працівник охорони здоров`я» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Житлово-будівельного кооперативу «Працівник охорони здоров`я» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2017р. до 30 листопада 2024р. в розмірі 191 494,89 грн., в т.ч.: 27 742,07 грн. за управління будинком, утримання будинку та прибудинкової території, 12 534,97 грн. за водовідведення, 43 074,00 грн. за централізоване опалення, 37 441,17 грн. за централізоване гаряче водопостачання, 24 120,10 грн. за централізоване холодне водопостачання, 4 407,73 грн. за газ, 3 497,93 грн. внесок на додаткові витрати, 582,84 грн. за вивезення ТПВ, 167,54 грн. земельного податку, 28 453,56 грн. втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 9 472,97 грн. - 3 % річних.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Житлово-будівельного кооперативу «Працівник охорони здоров`я» витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Житлово-будівельного кооперативу «Працівник охорони здоров`я» витрати на правову допомогу 5 371,12 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Житлово-будівельний кооператив «ПРАЦІВНИК ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я» ( адреса: 04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 13/14);

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 );

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 );

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ).

Повний текс судового рішення складений 21.07.2025 року.

Суддя: