Справа № 149/2310/25
Провадження №2-о/149/118/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05.08.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Гончарук-Аліфанової О. Ю.

при секретарі Зоріній О. Г.

за участі заявника ОСОБА_1 , адвоката заявника Виноградського А. П., заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи адвоката Липня С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Виноградського Антона Павловича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Виноградський А. П. звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з даною заявою, яка мотивована тим, що чоловік заявника - ОСОБА_2 з кінця 2024 року систематично проявляє агресію стосовно заявника, застосовує психологічне та фізичне насильство, що проявляється в образах з використанням нецензурної лайки, створенн нестерпних умов проживання, постійному психологічному тиску, погрозах, зокрема і фізичною розправою, нанесення тілесних ушкоджень. З приводу зазначених фактів заявник неодноразово зверталася до правоохоронних органів, в результаті чого відносно ОСОБА_2 були складені адміністративні протоколи, які направлені до суду.

Представник заявника вказує, що на дату подачі заяви ОСОБА_2 продовжує зловживати алкогольними напоями, застосовувати психологічне насильство відносно своєї дружини шляхом постійних телефонних дзвінків, надсилання повідомлень у месенджери, ображаючи її з використанням нецензурної лайки, погрожує фізичною розправою, тому просив видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 і заборонити йому на строк 6 місяців наближатися менш ніж на 100 метрів до місця проживання та місця роботи заявниці, заборонити наближатися менш ніж на 20 метрів до ОСОБА_1 , особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому йому місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також вести листування з заявницею поштою, електронною поштою, через месенджери, соціальні мережі, та вести з нею телефонні переговори.

Ухвалою від 24 липня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі.

В судовому засіданні 25 липня 2025 року за клопотанням ОСОБА_2 було оголошено перерву у зв`язку з необхідністю отримати правничу допомогу.

В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, посилалась на те, що після повернення з війни чоловік страждає на ПТСР та систематично травмує її та дитину, зокрема розповідями про жахи війни та погрозами самоушкодження.

Адвокат Виноградський А. П. просив заяву задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечив, пояснивши, що він розуміє, що має ПТСР, намагається його контролювати та лікувати, при цьому дружина сама вчиняє щодо нього психологічне насильство. Він ніколи не погрожував фізично дружині та синові, та не застосовував силу.

Адвокат Липень С. В. проти задоволення заяви заперечив, посилаючись на недоведеність зазначених в ній обставин.

Заслухавши учасників розгляду, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закону)домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Законом також визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявниця посилається на неодноразове вчинення відносно неї домашнього насильства зі сторони її колишнього чоловіка.

В той же час, на підтвердження доводів заявниці доказів притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП не надано. При цьому, суд наголошує, що наявність протоколів про адміністративне правопорушення не є безумовним доказом вчинення особою такого правопорушення. Протокол лише фіксує факт виявлення можливого порушення, а питання про винуватість особи вирішується в судовому порядку шляхом винесення судом остаточного рішення у формі постанови.Самі по собі термінові заборонні приписи теж не засвідчують факти домашнього насильства, крім того, суд бере до уваги, що такі приписи були винесені працівниками поліції щодо обох сторін.

Факт перебування сторін в процесі розлучення також не свідчить про вчинення щодо одного з них домашнього насильства.

За наведених обставин, суд констатує, що доказів вчинення щодо неї домашнього насильства, переслідування, вчинення інших дій, на які посилається заявниця, суду не надано.

За таких обставин, судом не встановлено передбачених законом підстав для видачі обмежувального припису.

З огляду на викладене, заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 265, 293,294, 350-1 - 350-6, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Виноградського Антона Павловича про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Заявниця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник заявника адвокат Виноградський Антон Павлович, 21050, м. Вінниця, вул. Архітектора Артинова, 12 кімн.6, РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник заінтересованої особи адвокат Липень Сергій Вікторович, 22000 Вінницька обл., м. Хмільник, проспект Свободи, 17, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: