Справа № 352/280/25
Провадження № 22-ц/4808/1045/25
Головуючий у 1 інстанції КУЗЬМЕНКО С. В.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року, ухвалене судом в складі головуючого судді Кузьменка С.В. у м.Івано-Франківськ, у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

06 лютого 2025 року АТ «Універсал Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позивач зазначав, що 06 березня 2018 року відповідач підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язують виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 35 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна карта НОМЕР_1 .

В подальшому позивач виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором.

Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за договором станом на 03 жовтня 2024 року становив 69 836 гривень 57 копійок, в тому числі:

загальний залишок заборгованості за наданим кредитом 69 836 гривень 57 копійок;

загальна заборгованість за відсотками 0,00 гривень;

заборгованість за пенею 0,00 гривень.

Тому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг у розмірі 69 836 гривень 57 копійок та судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 3028 гривень.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 травня 2025 року відмовлено в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, адже вважає його незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим за неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, без урахування особливостей укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договору, що призвело до порушення прав, свобод та законних інтересів Банку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не дослідив механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами та правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про порушення правил ознайомлення клієнта з інформацією про кредитування, необхідною для укладення кредитного договору.

Послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу через мобільний додаток, що дає підстави дійти висновку про ознайомлення позичальника саме з тими умовами і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви, та його добровільну згоду на такі умови кредитування. Указує, що відповідач зобов`язався на постійній основі, але не рідше ніж один раз на 30 календарних днів ознайомлюватися з чинною редакцією Умов та правил, які розташовані за відповідним посиланням на сайті банку або в мобільному додатку.

Стверджує, що електронний договір укладено сторонами відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію», і у підписаній анкеті-заяві відповідач визнала, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Своїм підписом позичальник підтвердив, що анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку, в заяві відповідач просила відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. Оскільки клієнтом неодноразово проводились банківські операції з використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках), останній надав свою згоду із змінами та доповненнями до договору про надання банківських послуг від 06 березня 2018 року.

Наголошує на тому, що загальновідомими обставинами варто вважати ті, які відомі широкому необмеженому колу осіб, і відомості про які можуть бути отримані із загальнодоступних джерел. Наявні усі підстави для ствердження, що Умови та правила, які знаходяться у публічному доступі, та посилання https://www.monobank.ua/terms, яке міститься у кожній анкеті-заяві, підписаній клієнтами (яких понад 8 млн), є загальновідомим фактом, а згідно з ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказуванню. Таким чином, висновок суду першої інстанції про недоведеність банком того, що саме ці Умови та правила розумів відповідач та ознайомився й погодився з ними, є безпідставним.

Указує, що прострочення зобов`язання відповідача зі сплати щомісячного мінімального платежу сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі п.п. 5.16 п. 5 розділу ІІ Умов і правил, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. На надіслані банком повідомлення відповідач не реагував та жодної дії на погашення заборгованості не вчинив, наданий банком розрахунок заборгованості належними доказами не спростував.

Просить скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг Monobank від 06.03.2018 задовольнити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, вимоги та доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У справі встановлено, що АТ «Універсал Банк» створено проект «Monobank», в рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно.

06 березня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір, відповідно до якого Відповідачеві відкрита кредитна лінія і цього ж дня підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», в якій просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку (а.с. 32).

У анкеті-заяві зазначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

До анкети-заяви банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank в редакції, чинній з 27 листопада 2021 року, які не містять реквізитів та підпису позичальника (а.с. 33-45), та паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, який також не містить реквізитів та підпису позичальника (а.с. 48-50).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06 березня 2018 року, укладеним між банком та відповідачем, станом на 03 жовтня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 69 836,57 грн (а.с. 19-31).

Звернувшись з позовом про стягнення заборгованості, АТ «Універсал Банк» посилалося на невиконання позичальником умов кредитного договору щодо повернення у встановлений строк грошових коштів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважав, що позивач не надав до суду виписку по картковому рахунку відповідача, на якому б було зазначено кредитну історію: надання самого кредиту, сплати кредиту та відсотків за користування ним. А розрахунок заборгованості, який наданий позивачем не є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції, а тому не підтверджує надання коштів у позику позивачем для відповідача. Тому суд вважав недоведеним факт надання відповідачу кредитних коштів за кредитним договором та, як наслідок, недоведеним факт виникнення у відповідача заборгованості.

Колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно зі статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, що 06 березня 2018 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 06 березня 2018 року та просив відкрити йому поточний рахунок в гривнях.

Крім того, з матеріалами справи встановлено, що долучені до позовної заяви витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/UniversalBank, витяг з тарифів за Чорною карткою «monobank» та Паспорт споживчого кредиту Чорної картки «monobank» не містять підпису ОСОБА_1 ..

У підписаній відповідачем анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг наявні лише його анкетні дані та контактна інформація. Вказана заява не містить умов кредитування та обрання відповідачем певної банківської послуги.

Позивач зазначає, що факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що останній висловив свою згоду з вищевказаними документами шляхом застосування електронного цифрового підпису.

Як вбачається з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/UniversalBank, а саме пунктом 5.2 розділу 5 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» визначено, що в рамках дистанційного обслуговування Банк надає Клієнту інформацію про банківське обслуговування, шляхом її направлення на адресу клієнта, зазначену в Анкеті-заяві, або мобільний додаток клієнта.

Разом з тим, підписання відповідачем відповідних документів шляхом використання електронного цифрового підпису не доведено АТ «Універсал Банк» належними та допустимими доказами. В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/UniversalBank, Тарифів за Чорною карткою monobank та Паспорта споживчого кредиту Чорної картки monobank. А тому, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог документами.

Крім того, у матеріалах справи міститься витяг із Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Мonobank І Universal Bank», який затверджений Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року та набули чинності 27 листопада 2021 року, тобто після підписання відповідачем Анкети-заяви.

А враховуючи, що відповідач підписав Анкету-заяву 06 березня 2018 року, то посилання позивача на ознайомлення останнього із вказаними Умовами є безпідставним.

Разом з тим, ні анкета-заява, ні інші документи не доводять отримання ОСОБА_1 кредитної картки та користування ним кредитом.

АТ «Універсал Банк» не надано суду належних та допустимих доказів фактичного надання відповідачу кредитної картки, відкриття на його ім`я відповідного рахунку.

Також, позивачем не було надано суду виписки по рахунку позичальника, з якої можна було б встановити надання відповідачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, факт користування ним карткою, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості.

Розрахунок заборгованості, на який посилається представник позивача, не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості.

В анкеті-заяві ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок у гривні, зазначивши його реквізити. (а.с.32). Підтверджень факту відкриття рахунку, видачі кредитних коштів, картки банку відповідачу позивачем не надано. З наданого розрахунку заборгованості неможливо встановити факт отримання та користування відповідачем кредитними коштами, оскільки він не прив`язаний до рахунку відповідача, і виписки по руху коштів на кредитному рахунку позивачем не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача щодо розміру нарахованої суми заборгованості не підтверджені жодними належними доказами, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , оскільки будь-яких належних та допустимих доказів фактичної видачі кредиту відповідачу матеріали справи не містять.

Посилання у апеляційній скарзі на доведеність факту укладення сторонами кредитного договору у електронній формі на висновки суду першої інстанції не впливають, оскільки сам по собі факт укладення кредитного договору ще не свідчить про порушення позичальником умов його виконання, виникнення заборгованості та її розмір. Інших конкретних аргументів щодо неправильності рішення суду в частині висновку про відсутність доказів кредитної заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не надав суду контррозрахунку суми заборгованості, і таким чином не спростував позовні вимоги, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом надання відповідачу кредиту та наявності у нього заборгованості, оскільки він був складений самим позивачем, іншими відповідними доказами не підтверджений.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк».

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

О.О. Томин