Справа №303/5914/25
ряд. стат. звіту - 30
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Мирошниченка Ю.М.

при секретарі Лукач К.М.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (заінтересована особа ОСОБА_2 ) про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ :

Заявник просить видати обмежувальний припис, яким заборонити його жінці ОСОБА_2 протягом 6 місяців перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалим ОСОБА_1 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним, вести листування, розмови в соціальних мережах та месенджерах, або контактувати з ним через інших осіб.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (згідно із частинами першою та третьою статті 12 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України).

Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців (стаття 350-6 ЦПК України).

Домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (пункт 3 частини й статті 1 Закону України «Про запобігання домашньому насильству»). Пункти 4, 14 та 17 статті 1 цього Закону визначають поняття економічного, психологічного та фізичного насильства.

Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункти 6 та 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання домашньому насильству»).

Оцінка ризиків оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання домашньому насильству»).

Стаття 26 Закону про запобігання домашньому насильству визначає серед спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону про запобігання домашньому насильству).

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України (частина 8 статті 26 Закону України «Про запобігання домашньому насильству»).

Встановлено, що заявниця ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 .

Постраждалому ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому, зі слів заявника, також зареєстрована ОСОБА_2 .

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому (стала судова практика з 2019 по 2023 роки, справи №№ 363/3496/18; 452/317/19, 570/2528/20, 344/1046/21, 711/3693/22).

Постановами Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2025 року та від 18.07.2025 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства.

Відповідно до практики ЄСПЛ будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, зокрема, заходи втручання мають бути передбачені національним законодавством («Shchokin v. Ukraine», заяви N 23759/03 та N 37943/06). При цьому таке втручання має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи («Seryavin and Others v. Ukraine», заява N 4909/04).

Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме на захист людини, її життя і здоров`я, недоторканості та безпеки спрямоване обґрунтоване застосування обмежувального припису. В свою чергу, згідно із частиною четвертою статті 13 Конституції України держава взяла на себе зобов`язання забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності. Однак частина перша статті 63 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

З огляду на те, що найвища соціальна цінність, закріплена у статті 3 Конституції України, переважає над конституційним правом особи, передбаченим частиною четвертою статті 13 Конституції України, що відповідає загальному інтересу суспільства, допускається обмеження останнього на користь першого в межах правил, встановлених законом. Тому застосування обмежувального припису, за яким звернулась заявниця, не суперечить вимогам закону в цьому аспекті.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28 квітня 2020 року (справа № 754/11171/19), від 22 лютого 2023 року (справа № 531/352/22 ) та від 27 квітня 2023 року (справа № 369/365/22).

Факт визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП дає достатні правові підстави для задоволення заяви про видачу обмежувального припису щодо заборони кривднику перебувати та наближатися на певну відстань до місця проживання (перебування) постраждалого.

На підставі викладеного суд, керуючись статтями ст. ст. 258, 259, 260, 263-265, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву задовольнити.

Видати стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний припис строком на шість місяців у вигляді таких заходів тимчасового обмеження прав:

-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

-Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним.

-Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах, або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку, особисто чи через третіх осіб.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Про ухвалене рішення повідомити відділ поліції №1 Мукачівського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області, для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на профілактичний облік, а також Мукачівську міську раду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Головуючий Юрій Мирошниченко