Провадження 2/127/3957/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря судового засідання Сєдінкіної Ю.В.,

прокурора Моніч Л.В.,

представника позивача - Вінницької міської ради Мичківського І.П.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Громадської організації «Товариство рибалок та мисливців», про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Громадської організації «Товариство рибалок та мисливців», про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, повернення земельної ділянки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2023 прийнято справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті.

30.04.2025 на адресу суду представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Шевчук О.В. подано заяву (клопотання) про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви. Також представник в заяві просила ухвалити процесуальне рішення з повернення до стадії підготовчого провадження, оскільки на її переконання відповідне процесуальне рішення з залишення позовної заяви без руху можливо ухвалити лише у межах підготовчого провадження. Заяву мотивовано тим, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12.03.2025 (Закон № 4292-ІХ). Наведеним законом внесено зміни до Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України. Пунктами 1 та 2 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: 1) нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; 2) нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладене, як стверджує представник відповідача Шевчук О.В., наведений закон має бути застосований при вирішенні справи № 127/30827/23.

Також представник, посилається на диспозицію ч.2 ст. 391 ЦК України (в редакції Закону № 4292), згідно якої, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу. Представник акцентує увагу суду на тому, що Законом № 4292 статтю 390 ЦК України доповнено частиною 5 такого змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів, як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів, як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви. Також представник відповідача зазначає, що Законом № 4292 частину четверту статті 177 ЦПК України доповнено другим абзацом, відповідно до якого у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно- грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Також представник відповідача посилається на приписи ч. 2 ст. 185 ЦПК України, згідно яких, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму.

З огляду на викладене в клопотанні просила залишити позов без руху, встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви та ухвалити процесуальне рішення про повернення до стадії підготовчого провадження.

30.05.2025 прокуратурою Вінницької області, прокурора якої судом допущено до участі у справі на захист інтересів держави, через канцелярію суду подано письмові заперечення на клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження та залишення позовної заяви Вінницької міської ради без руху. Суть заперечень зводиться до того, що вимоги Закону №4292 стосуються лише добросовісних набувачів. Однак, як стверджує прокурор, відповідач у справі ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки. Посилаючись на висновки Великої Палати ВС висловлені у постанові від 22.06.2021, яка ухвалена по справі №200/606/18, прокурор зазначає, що не може вважатись добросовісною особа, яка знала чи мала знати про набуття нею майна всупереч закону. Посилаючись на правову позицію ВП ВС від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14 ц, прокурор зазначає, що проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом земельного та водоохоронного законодавства і за необхідності отримавши правову допомогу перед набуттям цієї земельної ділянки відповідач міг і повинен був знати про те, що зазначена ділянка належить до земель водного фонду. Окрім того, при набутті права на земельну ділянку, на переконання прокурора, ОСОБА_1 міг через Єдиний державний реєстр судових рішень дізнатись, що вказана земельна ділянка є спірною. Також прокурор зазначає, що ОСОБА_1 в ході розгляду цієї справи не довів, що він є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, хоча доведення його добросовісності покладається саме на нього, як набувача земельної ділянки. Саме ОСОБА_1 , згідно доводів прокурора, в межах цієї справи мав довести, що він не знав і не міг знати про те, що спірна земельна ділянка придбана у особи, яка не мала права її відчужувати. Також прокурор зазначає, що Закон № 4292 набрав чинності 09.04.2025, та станом на час пред`явлення ВМР позову, діяли норми ст. 177 ЦПК України в іншій редакції. А тому посилання сторони відповідача на необхідність виконання вимог норм ст. 177 ЦПК України в редакції після 09.04.2025, на переконання прокурора не заслуговують на увагу. Окрім того прокурор вказував на відсутність визначених законом та судовою практикою правових підстав для повернення до стадії підготовчого провадження у справі, оскільки таке повернення знівелює саме значення стадій цивільного процесу.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шевчук О.В. свою заяву, в частині залишення позову без руху підтримала з підстав, що наведено у її заяві, та просила ухвалити відповідне процесуальне рішення, яким залишити позовну заяву Вінницької міської ради без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Відповідаючи на питання суду в частині визначених законом правових підстав для повернення до стадії підготовчого судового провадження, повідомила, що в цій частині її клопотання просить не розглядати, оскільки вона його підтримує. Додатково зазначила, що письмові заперечення прокурора не гуртуються на вимогах як матеріального так і процесуального закону, оскільки законодавцем допущено зворотну дію в часі наведених вище норм закону, які спрямовані на захист прав добросовісних набувачів спірного майна. На момент придбання спірного майна в Реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь які записи щодо арешту нині спірної земельної ділянки. Протилежне унеможливило б набуття її довірителем права власності на нині спірну земельну ділянку. Жодні нотаріальні положення, порядки та інструкції чи ЦК України не містить положень про те, що набувач майна за відповідним договором зобов`язаний перевіряти Єдиний державний реєстр судових рішень на предмет наявності спорів з приводу майна, яке є предметом договору. Добросовісність набувача за ЦК України презюмується, поки не буде доведено протилежне, та протилежне жодним судовим рішенням на даний час не встановлено.

Представник Вінницької міської ради Мичківський І.П. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання представника відповідача з підстав, що наведено у письмових запереченнях прокурора.

Прокурор Моніч Л.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання представника відповідача Пелиха Р.С. з підстав, що наведено у письмових запереченнях прокурора.

Третя особа Лука Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Матеріали справи містять заяву представника вказаної третьої особи, згідно якої представник просив проводити розгляд справи у його відсутність, з приводу задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду. (а.с. 108 109 т. 1).

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено.

З огляду на викладене суд вирішив здійснити розгляд наведеної заяви (клопотання) у відсутність учасників справи, які у судове засідання не прибули.

Вимоги заяви (клопотання) представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевчук О.В., в частині ухвалення процесуального рішення з повернення до стадії підготовчого судового провадження судом не розглядаються, оскільки представник відповідача в судовому засіданні не підтримувала таких вимог та клопотання в цій частині просила суд не розглядати.

Заслухавши учасників справи, які прибули в судове засідання (їх представників), дослідивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доводам внесеної на розгляд суду заяви, доводам заперечення прокурора щодо наведеної заяви, суд прийшов до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12.03.2025 (Закон № 4292-ІХ), яким внесені зміни, зокрема до ст. 388, 390, 391 ЦК України та ст. 177, 185, 265 ЦПК України. Зокрема, ст. 391 ЦК України була доповнена частиною другою, відповідно до якої, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви Вінницької міської ради, позовні вимоги прокурором заявлені, з поміж іншого, на підставі ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). З 09.04.2025 вказана стаття матеріального закону доповнена частиною другою, якою унормовано підстави вирішення питання володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування при наявності відповідного спору з суб`єктом права приватної власності, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, попередньо вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна на користь такого суб`єкта права приватної власності, де зазначено, що такі спори вирішуються саме на підставах, що зазначені у ст.ст. 387 і 388 цього Кодексу, тобто на підставах, що передбачені для віндикаційних позовів.

Законом «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12.03.2025 (Закон № 4292-ІХ) також доповнено другим абзацом частину четверту статті 177 ЦПК України, відповідно до якої у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Згідно з прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 4292, положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Таким чином, зважаючи на те, що предметом даного позову є, серед іншого, вимоги про повернення відповідачем земельної ділянки (негаторний позов), які (вимоги), у відповідності до ч. 2 ст. 391 ЦК України вирішуються на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України, положення Закону №4292-ІХ щодо зворотної дії в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна підлягають застосуванню у даній справі, адже на момент набрання чинності вказаним Законом у даній справі, судом першої інстанції відповідне рішення по суті позовних вимог не ухвалено.

Як встановлено з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом до матеріалів справи долучено довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 18.08.2023 на спірну земельну ділянку (кадастровий номер :03:054:0029, категорія землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства), з оціночною вартістю спірної земельної ділянки в 211263,21 грн. (а.с. 26 27).

Поряд з цим експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки, чинної на дату подання позовної заяви, не проведено (до матеріалів справи не долучено), що на переконання суду, з огляду на запроваджені законодавчі новели, є недоліком позовної заяви, який має бути усунуто позивачем, оскільки законом допущено зворотну дію в часі наведених норм закону, в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.

Запровадження законодавцем вказаного процесуального інституту спрямоване на захист прав добросовісного набувача нерухомого майна, у всіх справах, які вирішуються на підставі норм ст. 391 ЦК України, рішення в яких (справах) не ухвалено.

Підпунктом а) п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду може бути подано звіт про експертно-грошову оцінку спірної земельної ділянки, також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Ціна (оцінка) ринкової вартості спірного майна на момент звернення до суду повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної експертної установи).

За приписом ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

За нормою абз. 3 п. 2 розділу ІV Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України 17.05.2018 № 658, строк дії звіту про оцінку не може перевищувати шість місяців з дати оцінки, що зазначається в такому звіті.

З огляду на викладене позивач, на виконання цієї ухвали суду, має представити відповідний документ про проведення незалежної експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки, згідно відомостей якої (оцінки), відповідно внести на депозитний рахунок суду визначеної такою оцінкою суми грошових коштів.

Заперечення прокурора, з приводу відсутності правових підстав для задоволення заяви представника відповідача про залишення позову без руху судом до уваги не приймаються, оскільки суд не погоджується з позицією прокурора щодо самої процесуальної можливості під час вирішення питання про залишення позову без руху констатації у такій ухвалі (якою не вирішуються вимоги позову по суті), факту добросовісності/недобросовісності відповідача. Оцінка таким обставинам надається при вирішенні справи по суті. Протилежне (надання оцінки цим обставинам в ухвалі суду про залишення позову без руху), безперечно вказувало б на упередженість суду щодо однієї сторони, тобто констатація факту добросовісності/недобросовісності в ухвалі про залишення позову без руху, свідчило б про формування позиції суду з вирішення справи по суті в «проміжковому» процесуальному документі, яким справа по суті не вирішується, що на переконання суду є недопустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Як встановлено ч. 5 ст. 12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Це означає, що у спорах про витребування майна (або його повернення, оскільки такі позови згідно ч. 2 ст. 391 ЦК України, вирішуються на підставі статей 387 і 388 ЦК України), суд спочатку припускає, що набувач діяв сумлінно, поки не буде доведено протилежне. Тобто, якщо власник намагається повернути своє майно від добросовісного набувача, він має довести, що набувач знав або міг знати про те, що майно було відчужено незаконно. Якщо власник не може довести недобросовісність набувача, то майно залишається у володінні набувача. Важливо зазначити, що презумпція добросовісності діє, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначена законодавцем процесуальна вимога, щодо внесення позивачем, у цій категорії справ, на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, є забезпечувальною сумою, якою забезпечується право особи добросовісного набувача, на отримання відповідної грошової компенсації вартості майна, яке у нього витребовується (повертається), про що (добросовісність/недобросовісність) суд констатує у своєму рішення при формуванні висновків по суті позовних вимог.

Якщо суд за результатами розгляду справи прийде до висновку щодо добросовісності/недобросовісності відповідача, ухвалюється відповідне рішення, з відповідними, визначеними законодавцем, процесуальними наслідками: 1) як для добросовісного набувача у разі такої констатації; 2) як недобросовісного відповідача у разі такої констатації.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд не може викласти висновки, які формуються та викладаються у рішенні суду, яке ухвалюється по суті позовних вимог.

Згідно ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

За таких обставин суд вважає, що позовну заяву Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Громадської організації «Товариство рибалок та мисливців», про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, повернення земельної ділянки, слід залишити без руху, про що повідомити позивача та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175,177, 187, 258-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про залишення позовної заяви без руху задовольнити.

Позовну заяву Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Громадської організації «Товариство рибалок та мисливців», про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, повернення земельної ділянки залишити без руху та надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання позивачем даної ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що в разі, якщо у встановлений строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, вона буде залишена без розгляду.

Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 08.08.2025 року.

Суддя: