Справа № 545/2451/25
провадження 2/527/935/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі головуючої судді Фіцай О.Л., при секретарі Козинко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», , яка подана представником позивача Юхименком Ю.Ю., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

03 червня 2025 року представник позивача засобами «Електронний суд» звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04 червня 2025 року матеріали справи №545/2451/25 передано за територіальною підсудністю до Глобинського районного суду Полтавської області.

25 червня 2025 року від Полтавського районного суду Полтавської області до Глобинського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, 25 червня 2025 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено головуючого суддю Фіцай О.Л.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що

20.06.2024 року між ОСОБА_1 (надалі за текстом Відповідач) та ТОВ «Сучасний Факторинг» (код ) (надалі за текстом Позивач) було укладено Кредитний договір №1 по продукту «Кошти в кредит» (далі Договір) згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором складає 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривні 00 копійок. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору укладення цього Договору здійснюєтьсяСторонами за допомогою ІТС Кредитора (інформаційно-телекомунікаційна система), доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника в ІТС Кредитора здійснюється при вході Позичальник в Особистий кабінет в порядку визначеному ЗУ «Про електронну комерцію». При цьому, Позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Кредитора. П.2.2 передбачає, що Кредитор надає Позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених Договором (далі кредит), а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п.2.9 Основного договору Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості , а саме терміном на 6 календарних місяців та платності 11% в місяць, комісія за надання кредиту управління (обслуговування) кредиту ставка встановлюється на рівні 442,00%. 4 000, 00 гривень, комісія за 960, 00 гривень. Реальна річна процентна Відповідно до п.3. Кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: у розмірі 20 000 грн. на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 ; у розмірі 4 000 грн. на свою користь в оплату зобов`язань Позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором. Сума кредиту (його частина) перераховується Кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього Договору (п.3.3). Позивач намагався в досудовому порядку домовитись з Відповідачем про погашення боргу, телефонував до Відповідача за телефонами, наданими останнім особисто та надсилав листи щодо добровільної сплати боргу, для оперативного врегулювання договірних відносин. Однак Вимоги були проігноровані. Враховуючи систематичне ухилення Відповідача від виконання договірних зобов`язань, відсутності бажання останнього добровільно виконати взяті на себе зобов`язання, Позивач змушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний факторинг» за кредитним договором №1 від 20.06.2024 року станом на 12.05.2025 року включно 44384,52 грн, а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту 24000,00 грн; загальна заборгованість за сумою комісії 15584,52 грн.; Заборгованість за сумою комісії за обслуговування становить: 4 800,00 грн.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 30.06.2025 року відкрито провадження та призначено судове засідання. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника банку, проти винесення судом заочного рішення не заперечує.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

05.08.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечила проти задоволення позову та зазначила, що відповідно до умов договору кредитні кошти мали бути перераховані кредитором позичальнику протягом трьох календарних днів з дати укладання договору, а датою отримання кредиту вважається дата перерахування кредитором суми кредиту на відповідний рахунок позичальника. Крім того, пунктом 3.4. кредитного договору у Кредитора був обов`язок по перерахуванню на свою користь в оплату зобов`язань Позичальника зі сплати комісії за надання кредиту в сумі 4000 грн. Отже підтвердженням виконання умов кредитного договору є факт перерахування кредитних коштів на реквізити позичальника, та факт перерахування коштів Кредитором на свою користь на свій рахунок зі сплати комісії за надання кредиту, однак матеріали справи не містять ані квитанцій, ані будь-яких інших платіжних документів фактичного перерахування коштів відповідачу, а тому неможливо встановити, чи були кредитні кошти перераховані на рахунок відповідача, у якій сумі та коли саме, а відтак позовні вимоги позивача не підтверджені достатніми доказами, через що слід дійти переконливого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Також подано позивачем до суду документ, який названо «Виписка з особового рахунку за Кредитним договором № 1 від 20.06.2024 року», в якому позивач наводить суму «Комісія/відсотки за кредитом» - 15 584,52 грн, при цьому не вказує з якого розрахунку він виходив, визначаючи такий розмір комісії чи то відсотків (що не є тотожними за своєю суттю), що не відповідає Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, яка надана самим позивачем, як додаток 1 до кредитного договору Положення в паспорті споживчого кредиту в частині сплати відповідачем суми комісії за управління (обслуговування) кредиту є нікчемними. Крім того, слід наголосити, що кредитним договором визначено сплату відсотків, розмір у яких зазначено також у паспорті споживчого кредиту, проте позовна заява не містить вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, а містить вимоги про стягнення заборгованості за комісією/відсотками, що не є тотожними поняттями.

У зв`язку з цим, в задоволенні позову просить відмовити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сучасний Факторинг" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу .

В судовому засіданні 12 серпня 2025 року завершено розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20 червня 2024 року між ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 1 по продукту «Кошти в кредит». Даний договір був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти).

Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або ?іль?ох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у ?іль?ох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 роду № 675-VIII.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунійаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що укладений Кредитний договір № 1 по продукту «Кошти в кредит» був підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим вона акцептувала пропозицію позивача та уклала кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора 3601 на сайті ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ», який отримала на свій мобільний телефон.

Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків.

Також судом встановлено, що 20 червня 2024 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» Кредитний договір № 1 по продукту «Кошти в кредит», за яким ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» зобов`язалось надати їй кредит у розмірі 24 000,00 гривень.

Відповідно до п. 2.9 Договору строк кредиту 6 місяців, з кінцевим терміном повернення 20.12.2024 р. (включно). Процентна ставка 11% в місяць. Комісія за надання кредиту (20% від чистої суми кредиту) 4000,00 грн. Комісія за управління (обслуговування) кредиту (4% від загальної суми кредиту ) 960,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту 31 428,00 грн.

У п. 3.2 Договору сторони погодили, що надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення шляхом перерахування/утримання кредитних коштів:

- у розмірі 20 000,00 грн. на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 ;

- у розмірі 4 000 грн. на свою користь в оплату зобов`язань Позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором.

Згідно п. 4.4. Договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється при наявності заборгованості за кредитом, починаючи з дати надання кредиту у відповідності до п. 3.2. Договору до дати кінцевого терміну повернення кредиту, тобто після закінчення кінцевого терміну повернення кредиту нарахування процентів припиняється. При цьому, такий розрахунок процентів протягом вказаного періоду, незалежно від суми заборгованості по кредиту, здійснюється на початкову загальну суму кредиту, зазначену в п.2.9. Договору, Розмір розрахованих процентів фіксується в Графіку платежів та є незмінним протягом строку кредиту, крім випадку повного або часткового дострокового повернення кредиту.

Згідно п.4.8 Договору Якщо інше не буде визначено п.2.9 Договору, Позичальник за надання та обслуговування кредиту додатково до процентів за користування кредитом сплачує Кредитору комісії, розмір яких визначено Договором, зокрема:

1) комісію за надання кредиту, яка встановлюється у відсотках від суми кредиту в розмірі, встановленому в п.2.9. Договору, та підлягає сплаті в момент надання кредиту за рахунок суми кредиту. Цим Сторони погодили, що якщо цим Договором передбачена комісія за надання кредиту, Позичальник доручає Кредитору утримати одноразово таку комісію в момент надання суми кредиту за рахунок кредиту.

2) комісію за управління (обслуговування) кредиту, яка встановлюється у відсотках від суми кредиту та нараховується на суму кредиту за кожен факт прострочення періодичних платежів по кредиту, встановленими в Графіку платежів, якщо таке прострочення триває не менше 4-х календарних днів. Комісія за управління (обслуговування) кредиту підлягає сплаті Позичальником у найближчу дату періодичного платежу, визначеного в Графіку платежів, що слідує за датою нарахування такої комісії. (п. 4.8. Кредитного договору)

У розділі 7 кредитного договору №1 сторонами узгоджені умови пролонгації строку користування кредитом, що може бути здійснено шляхом підписання додаткової угоди.

Як вбачається з виписки з особового рахунку за Кредитним договором №1 від 20.06.2024: ОСОБА_1 , 20.06.2025 року боржнику надано кредит в сумі 24000,00 грн. Станом на 12.05.2025 року заборгованість перед ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» складає 44384,52 грн, яка складається з: загальної заборгованості за тілом кредиту 24000,00 грн, заборгованості за сумою комісії/відсотків 15584,52 грн, заборгованості за сумою комісії за обслуговування 4800,00 грн. Отримано оплату в сумі 0,00 грн.

За правилом ч.1ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.205,207 ЦК України

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 Закону України "Про електронну комерцію" розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні послуги", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15-ц Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Особові рахунки та виписки з них обов`язково мають складатися на паперових та/або електронних носіях. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 57, п. 59, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, адже вони підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені відповідачем протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 44384,52 грн суд зазначає, що належних, допустимих і достовірних доказів надання відповідачеві кредиту в сумі 20000,00 гривень (первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») позивач не надав.

Суд акцентує, що кредитний договір має консенсуальний характер, є укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх його істотних умов. Це, в свою чергу, надає сторонам кредитного договору право на відмову від надання або одержання кредиту за вже укладеним договором. Отже, укладення кредитного договору підтверджує наявність правовідносин, що наділяє сторін певними правами і обов`язками, однак сам факт укладення договору не є беззаперечним доказом наявності кредитної заборгованості.

З огляду на те, що позивач не довів надання відповідачеві кредиту, оцінку правильності нарахування кредитної заборгованості суд не надає.

Таким чином, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», не надало належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором, суд констатує відсутність порушених прав Товариства і відмовляє в позові повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Повне найменування сторін:

Позивач: Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» (місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 39, літ. А, ).

Представник позивача: Юхименко Юрій Юрійович (адреса: 02094, м. Київ, вул. Якова Гніздовського, буд. 1, оф. 212/3 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Представник відповідача: Давиденко Катерина Сергіївна (адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя О. Л. Фіцай