ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Травкіної В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 18 вересня 1995 року по 12 лютого 2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював на різних підземних посадах з повним робочим днем у шахті. 12 лютого 2015 року він був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. Медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» від 02 червня 2015 року № 771 у нього встановлено наявність професійних захворювань: хронічне обструктивне захворювання легенів першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії), легенева недостатність першого-другого ступеня, радикулопатія попереко-крижова та шийна з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів, нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). 11 червня 2015 року затверджено акт форми П-4, згідно якого хронічне професійне захворювання ОСОБА_1 виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм працівника, недосконалість технологічних процесів. Причиною виникнення професійного захворювання зазначено: важкість праці, запиленість повітря робочої зони, перевищення допустимого рівня шуму. Довідкою МСЕК серії 12 ААА № 014188 від 10 серпня 2015 року йому встановлено первинно 50% втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, у тому числі: 35% радикулопатія з дефартрозами, 10% ХОЗЛ, 5 % приглухуватість. В подальшому довідкою МСЕК серії 12ААА № 141549 від 18 липня 2023 року позивачу встановлено повторно безстроково 60 % втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, у тому числі: 45 % радикулопатія з дефартрозами, 10% ХОЗЛ, 5 % приглухуватість. Позивач зазначає, внаслідок отримання професійного захворювання йому завдано моральну шкоду, яка виразилася у тому, що він втратив працездатність, став особою з інвалідністю, постійно відчуває біль у спині, що завдає йому постійний фізичний біль, не має можливості виконувати будь-які дії з фізичним навантаженням, йому тяжко ходити та сидіти, не може нормально спати вночі внаслідок такого постійного фізичного болю, змушений постійно лікуватися, приймати медичні препарати, внаслідок чого змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві у розмірі 120 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 120 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілляпросить рішення суду від 19 березня 2025 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача з 120000 грн. до 60000 грн., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення норм матеріального, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України Про охорону праці роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 з 18 вересня 1995 року по 12 лютого 2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював на різних підземних посадах з повним робочим днем у шахті (а.с.25-34).

12 лютого 2015 року він був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.25-34).

11 червня 2015 року затверджено акт форми П-4, згідно якого хронічне професійне захворювання ОСОБА_1 виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм працівника, недосконалість технологічних процесів.

Вказаним актом встановлено у позивача професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легенів першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії), легенева недостатність першого-другого ступеня, радикулопатія попереко-крижова та шийна з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу ліктьових та колінних суглобів, нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Причиною виникнення професійного захворювання зазначено: важкість праці, запиленість повітря робочої зони, перевищення допустимого рівня шуму.

Довідкою МСЕК серії 12 ААА № 014188 від 10 серпня 2015 року позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, у тому числі: 35% радикулопатія з дефартрозами, 10% ХОЗЛ, 5 % приглухуватість (а.с.20).

В подальшому довідкою МСЕК серії 12ААА № 141549 від 18 липня 2023 року позивачу встановлено повторно безстроково 60% втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями, у тому числі: 45 % радикулопатія з дефартрозами, 10% ХОЗЛ, 5 % приглухуватість (а.с.17).

Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач ОСОБА_1 отримав професійне захворювання, що завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло у період роботи на підприємстві, оскільки було допущено перевищення гранично допустимого рівня концентрації пилу, рівня шуму, перевищення показників важкості та напруженості праці, несприятливий мікроклімат. У позивача порушений звичайний спосіб життя, він не має можливості нормально рухатися, постійно відчуває біль у спині, що завдає йому постійний фізичний біль, не має можливості виконувати будь-які дії з фізичним навантаженням, нормально спати вночі внаслідок такого постійного фізичного болю, змушений постійно лікуватися, приймати медичні препарати, внаслідок чого змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків професійних захворювань викликає у позивача негативні емоції, породжує почуття соціальної незахищеності, розпачу та тривоги.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в п.13 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року (провадження №14-288цс19).

Враховуючи наведене, ступінь, тривалість та характер моральних і фізичних страждань, що пов`язані з отриманням професійного захворювання, відчуває біль у спині, не має можливості виконувати будь-які дії з фізичним навантаженням, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 120 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та такий розмір буде достатнім та необхідним.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди у меншому розмірі є необґрунтованими належними доказами у справі.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля слід залишити без задоволення, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367,374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частина постанови

проголошена у судовому засіданні 5 серпня 2025 року.

Повний текст постанови складено 6 серпня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова