КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/337/25
УХВАЛА

11.08.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток Олександра Федоровича, за участі стягувача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний», боржника ОСОБА_1 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1 , в рамках примусового виконання виконавчого листа №947/13650/22, виданого 24.02.2023 року Київським районним судом міста Одеси,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток Олександра Федоровича, за участі стягувача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний», боржника ОСОБА_1 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1 , в рамках примусового виконання виконавчого листа №947/13650/22, виданого 24.02.2023 року Київським районним судом міста Одеси.

В обґрунтування подання приватний виконавець посилається на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток Олександр Федорович перебуває виконавче провадження № 71247073 з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси № 947/13650/22 від 24.02.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" борг у розмірі 253231,27 грн.

09.03.2023 року приватним виконавцем Черток О.Ф., керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71247073.

Одночасно з цим, приватним виконавцем, керуючись статтями 3, 40, 42, 45 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, винесено постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця та постанову про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження.

Вищезазначені постанови направлені боржнику рекомендованим листом, відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження». Копія реєстру відправки рекомендованої кореспонденції додаються. В зв`язку з тим, що з моменту відправки пройшло більше шести місяців факт отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця та постанови про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження станом на даний час неможливий. Але рекомендований лист 854 приватному виконавцю не поверталися, а отже був отриманий боржником, (копія реєстру відправки рекомендованих листів додається).

09.03.2023 року приватним виконавцем, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника.

Того ж дня приватним виконавцем, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено за допомогою Автоматизованої системи виконавчого провадження до банківських установ, які підключені до електронного обміну в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

13.03.2023 року приватним виконавцем, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено на виконання до АТ «АБ «РАДАБАНК».

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 12.04.2024 та Державної податкової служби від 12.04.2024 боржник отримує дохід від ТОВ «АТП 929», у зв`язку з чим 17.04.2024 виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Станом на момент написання подання кошти на рахунок виконавця та інформація щодо виконання зазначеної постанови з місця роботи до виконавця не надходили.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 19.11.2024 боржник отримує дохід від ТОВ «Амапала Трейд», у зв`язку з чим 20.11.2024 виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Станом на момент написання подання кошти на рахунок виконавця та інформація щодо виконання зазначеної постанови з місця роботи до виконавця не надходили

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 19.02.2025 боржник отримує дохід від ТОВ «АТП 929», у зв`язку з чим 24.02.2025 виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Станом на момент написання подання кошти на рахунок виконавця та інформація щодо виконання зазначеної постанови з місця роботи до виконавця не надходили.

Ураховуючи вищезазначені обставини боржник після надходження постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звільнявся з метою уникнення виконання рішення суду.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії від 26.02.2025 боржник пенсію не отримує.

Згідно відповідей Державної фіскальної служби України від 26.02.2025, рахунків, як фізична особа-підприємець, відкритих у банківських установах не має.

Згідно відповіді МВС від 26.02.2025 року автотранспортних засобів за боржником не зареєстровано.

Одночасно з цим приватним виконавцем отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , згідно якої за боржником нерухомого майна не зареєстровано.

Жодної інформації про майно, на яке можливо звернути стягнення, відповідно до вимог Закону, для виконання виконавчого документа та пояснень про причини невиконання рішення суду, боржник не надав.

20.11.2023 року виконавцем було встановлено, що боржником відкрито новий рахунок в АТ «Райффайзен Банк», а саме: НОМЕР_2 , у зв`язку з чим винесено постанову про арешт коштів боржника.

05.12.2023 року виконавцем було встановлено, що боржником відкрито нові рахунки в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме: НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , у зв`язку з чим винесено постанову про арешт коштів боржника.

30.04.2024 року виконавцем було встановлено, що боржником відкрито новий рахунок в АТ «Райффайзен Банк», а саме: НОМЕР_5 , у зв`язку з чим винесено постанову про арешт коштів боржника.

Боржник з моменту відкриття виконавчого провадження неодноразово відкривав нові рахунки в банківських установах з метою подальшого уникнення від виконання рішення суду.

13.03.2023 року приватним виконавцем до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направлено платіжну вимогу з метою примусового списання грошових коштів боржника в рахунок погашення боргу.

В рамках виконавчого провадження 71247073 частково списано з рахунку боржника в АТ КБ «Приватбанк», кошти у розмірі 4629,78 грн, які в подальшому були розподілені у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» (Розпорядження про розподіл додається).

17.09.2024 року на депозитний рахунок виконавця від боржника надійшли кошти у розмірі 5000 грн. (копія платіжної інструкції додається), які в подальшому були розподілені у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» (Розпорядження про розподіл додається).

Примусове списання коштів з рахунків боржника та часткова сплата боргу боржником підтверджують факт обізнаності Терьохіна К.С. про відкрите виконавче провадження.

Виконавцем неодноразово до АТ «АБ «Радабанк», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Райффайзен Банк», АБ «Південний» було направлено платіжні вимоги з метою примусового списання грошових коштів боржника в рахунок погашення боргу, (платіжні вимоги додаються). Однак станом на 26.02.2025 кошти на рахунок виконавця не надходили.

З моменту відкриття виконавчого провадження виконавцем регулярно направлялися вимоги та запити до банківських установ з метою отримання інформації стосовно наявності відкритих рахунків боржника та наявності коштів на рахунках, (вимоги у кількості 21 іит надаються).

26.02.2025 року виконавцем до банківських установ направлено черговий запит на отримання інформації, що становить банківську таємницю.

Згідно наданої відповіді з банківських установ у боржника відкриті рахунки в АТ «АБ «Радабанк», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Райффайзен Банк», АБ «Південний», АТ «СЕНС БАНК» на яких відсутні кошти для погашення заборгованості (копія відповіді додається), в інших банках зазначених у запиті відкриті рахунки відсутні.

Згідно відповіді Державної міграційної служби про реєстрацію місця проживання боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також виконавець вказує, що боржник не з`являється на його вимоги, скеровані за адресою місця зареєстрованого проживання боржника.

Згідно відповіді Державної міграційної служби України на ім`я боржника оформлено паспорт громадянина України № НОМЕР_6 , виданий 18.06.2018 СОД № 2 Шевченківського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_7 виданий 24.01.2017, органом видачі - 8036.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України боржник у період з 24.02.2023 року по 26.02.2025 року неодноразово виїжджав за кордон.

Виконавець вказує, що боржник у телефонній розмові відмовляється виконувати рішення суду, відкриває нові рахунки в банківських установах з метою уникнення арешту коштів, звільняться з роботи після надходження на місце роботи постанови про звернення стягнення з заробітної плати. Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є тією крайньою мірою, яка змусить останнього виконати свої зобов`язання по виконанню судового рішення, яке фактично не виконується починаючи з моменту його ухвалення.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що боржник обізнаний про відкрите виконавче провадження, однак рішення суду не виконує, на виклики не з`являється, кореспонденцію не отримує, злісно ухиляється від виконання зобов`язань, що підтверджується складеними актами під час проведення виконавчих дій, телефонного дзвінка та відкриттям нових рахунків в банківських установах, з метою своєчасного та повного виконання виконавчого документа, виконавець звернувся до суду з даним поданням.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2025 року, справу за вказаним поданням розподілено судді Гниличенко М. В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 11.03.2025 року цивільну справу за вказаним поданням передано за територіальною юрисдикцією до Шевченківського районного суду міста Києва.

26.03.2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток Олександра Федоровича та у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2025 року, справу за вказаним поданням розподілено судді Мальцеву Д. О.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.04.2025 року цивільну справу за вказаним поданням передано за територіальною юрисдикцією до Київського районного суду міста Одеси.

31.07.2025 року до Київського районного суду міста Одеси надійшли матеріали справи за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток Олександра Федоровича та у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2025 року, справу за вказаним поданням розподілено судді Калініченко Л. В.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Приймаючи що розгляд даного подання передбачає участь приватного виконавця, ухвалою суду від 01.08.2025 року призначено дане подання до розгляду у відкритому судовому засіданні за участі приватного виконавця.

До судового засідання призначеного на 11.08.2025 року приватний виконавець не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку копії ухвали суду від 01.08.2025 року та судової повістки до електронного кабінету Черток О.Ф. Про причини неявки приватний виконавець суд не повідомив.

Приймаючи викладене, враховуючи строки встановлені для розгляду відповідного подання, судом було ухвалено здійснити розгляд подання в судовому засіданні за відсутності сторін по справі, за відсутності приватного виконавця, на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/13650/22 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

За наслідком розгляду вказаної справи, 11.10.2022 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» заборгованість за кредитним договором № IS KP 1502344 В1 від 26.11.2019 року за період з 26.11.2019 року по 11.02.2022 року у розмірі 253231,27 грн., судовий збір у розмірі 3798,47 грн., суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00грн.

Вказане судове рішення набрало законної сили 17.11.2022 року, за наслідком чого 24.02.2023 року судом видано відповідний виконавчий лист відносно боржника - ОСОБА_1 .

09.03.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Черток О.Ф. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71247073 з примусового виконання виконавчого листа №947/13650/22 виданого 24.02.2023 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» заборгованості за кредитним договором № IS KP 1502344 В1 від 26.11.2019 року за період з 26.11.2019 року по 11.02.2022 року у розмірі 253231,27 грн.

В межах вказаного виконавчого провадження, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Черток Олександр Федорович 09.08.2024 звернувся до Київського районного суду міста Одеси з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2023 № 947/13650/22 про стягнення з нього на користь ПАТ АБ «Південний» залишку боргу за кредитним договором від 26.11.2019 № ISKP 1502344 ВІ у розмірі 249 823,28 гривень та основної винагороди приватного виконавця.

Однак, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 15.08.2024 року у задоволенні вказаного подання відмовлено. Ухвала учасниками справи не оскаржувалась та набрала законної сили.

З посиланням на ухилення боржника від виконання вищевказаного рішення суду, приватний виконавець 07.03.2025 року знов звернувся до суду з відповідним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2023 № 947/13650/22.

Статтею 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

З системного аналізу наведеної правової норми вбачається, що застосування зазначеного заходу є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Приписами ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Водночас, суд зауважує, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду або рішенням інших органів (посадових осіб) зобов`язань, а це, у свою чергу, значить, що наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у листі від 01 лютого 2013 року "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" поняття ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Судом враховуються наступні висновки Верховного Суду викладені у постанові від 28.10.2020 року по справі № 331/8536/17-ц.

Так, відповідно до 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України,

за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право

на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду

в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється

від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням

або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві

в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 Протоколу Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом

і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється

від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України

є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26 листопада 2009 року, Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Тобто, наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Саме виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Отже, як випливає з наведеного вище, підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням або рішенням іншого органу (посадової особи), а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З поданих до суду документів вбачається, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чертка О.Ф. перебуває виконавче провадження №71247073 з примусового виконання виконавчого листа № 947/13650/22, який виданий 24.02.2023 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором від 26.11.2019 № ISKP 1502344 ВІ на користь ПАТ АБ «Південний» у розмірі 253 231,27 гривень.

З поданих до подання документів вбачається, що приватними виконавцем на підтвердження скерування боржникові копії постанови про відкриття виконавчого провадження надано реєстр відправки від 10.03.2023 року рекомендованих листів, відповідно до якого кореспонденцію на ім`я боржника ОСОБА_1 скеровано за адресою: АДРЕСА_2 , натомість відома адреса боржника (відповідно до виданого Київським районним судом м. Одеси виконавчого листа від 24.02.2023 № 947/13650/22) АДРЕСА_3 .

Також перевіркою відкритої інформації про відправлену кореспонденцію на офіційному сайті «Укрпошта» за номером відправлення (ШКІ) трекінгом «854», зазначеному у наданому приватним виконавцем реєстрі відправки 10.03.2023 року рекомендованих листів, встановлено відсутність даних про відправлення за цим номером через відсутність його реєстрації у системі.

Вказані обставини унеможливлюють встановити факт направлення постанови про відкриття виконавчого відправлення саме боржнику ОСОБА_1 .

Крім того, з поданих документів вбачається, що приватним виконавцем у відповідності до отриманої відповіді з Державної міграційної служби України встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Поряд з цим, до суду не надано доказів на підтвердження скерування копії постанови про відкриття виконавчого провадження за вищевказаною адресою.

Додатково судом враховується, що приватний виконавець стверджуючи, що ухилення боржника від виконання рішення суду вказує на неодноразові неявки боржника на скеровані за адресами місця проживання ОСОБА_1 виклики і вимоги приватного виконавця з`явитись у визначену дату і час.

Поряд з цим, до суду не надано доказів на підтвердження вчинення приватним виконавцем усіх дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження» з застосування до боржника відповідних заходів, у тому числі звернення до суду з відповідним поданням про розшук боржника чи його привід.

Одночасно судом приймається, що приватним виконавцем особисто визнається часткове виконання боржником покладених на нього виконавчим документом зобов`язань з часткового погашення заборгованості, що не свідчить про факт свідомого ухилення від виконання рішення суду.

Отже, з долучених до подання матеріалів, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки приватним виконавцем не доведено умисне ухилення боржника від виконання обов`язків зі сплати суми заборгованості за кредитним договором.

Досліджуючи факт умисного невиконання покладеного на боржника зобов`язання, суд також має враховувати, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Отже, приватним виконавцем не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків по сплаті боргу та його намір ухилятися від виконання покладених на нього зобов`язань, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

Суд зазначає, що саме державний/приватний виконавець зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Отже, суд приходить до висновку, що така обов`язкова умова для застосування тимчасових обмежень для виїзду за кордон, як ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду або рішенням інших органів (посадових осіб), в розумінні ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України", матеріалами справи не підтверджується.

Тож, виходячи з вищевикладеного, у даному випадку задоволення подання з підстав, викладених приватним виконавцем, може призвести до безпідставного обмеження права фізичної особи на свободу пересування, яке передбачено законодавством України.

Враховуючи наведені норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_1 такого виключного заходу виконання рішень, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без наявності всіх обов`язкових умов для вжиття таких заходів, а тому суд відмовляє у задоволенні подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Черток Олександра Федоровича, за участі стягувача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний», боржника ОСОБА_1 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1 , в рамках примусового виконання виконавчого листа №947/13650/22, виданого 24.02.2023 року Київським районним судом міста Одеси відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 11.08.2025 року.

Головуючий Л. В. Калініченко