Справа № 523/3150/24
Провадження №2/523/2412/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Бокова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шаріпової Ю.М.,

представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 ,

представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 у місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів у її вихованні та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

26.02.2024 року представник позивача ОСОБА_5 звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів у її вихованні, посилаючись на те, що позивач є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.04.2022 року між сторонами шлюб розірвано, після розлучення донька залишилася проживати з матір`ю. Відповідач не надає позивачу можливість регулярно спілкуватися з донькою, приймати участь у її вихованні. У зв`язку із чим просить зобов`язати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкод позивачу ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , участі у її вихованні. Визначити способи участі позивача ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення систематичних побачень за графіком: три рази на тиждень щопонеділка та щоп`ятниці з 16:00 години до 20:00 години за місцем проживання дитини або за місцем проживання позивача без присутності матері дитини, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання дитини та послідуючого повернення відповідачу покласти на позивача; перший та третій тиждень місяця щосуботи та щонеділі з 14:00 години до 19:00 години за місцем проживання відповідача без присутності матері дитини, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання позивача та послідуючого повернення позивачу покласти на відповідача; другий та четвертий тиждень місяця з 16:00 години до 20:00 години неділі з ночівлею, за місцем проживання відповідача без присутності матері дитини, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання позивача та послідуючого повернення позивачу покласти на відповідача; першу половину весняних, літніх, осінніх та зимових канікул дитини, з ночівлею, за місцем проживання відповідача без присутності матері дитини, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання позивача та послідуючого повернення позивачу покласти на відповідача; кожен парний рік день народження дитини, день 8 березня, Новий рік за місцем проживання відповідача без присутності матері дитини, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання позивача та послідуючого повернення позивачу покласти на відповідача; кожен непарний рік Різдво Христове, Великдень, день народження відповідача за місцем проживання відповідача без присутності матері дитини, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання позивача та послідуючого повернення позивачу покласти на відповідача; відпочинок дитини в межах України, а також за кордоном за попередньою домовленістю з матір`ю дитини позивачем, без присутності матері дитини, з повідомленням матері дитини країни, міста, готелю, з копією квитків в обидві сторони, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання позивача та послідуючого повернення позивачу покласти на відповідача; систематичне необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування.

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 04.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

26.03.2024 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_3 із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 28.04.2022 року між сторонами шлюб розірвано, після розлучення донька залишилася проживати з матір`ю, яка створила усі належні умови для проживання та виховання дитини, опікується її духовним, моральним та фізичним розвитком. Відповідач працює моряком, довгий час перебуває у рейсі, приблизно 6 чи 9 місяців поспіль, повертаючись з рейсу, зустрічається з дитиною десь два рази на тиждень на декілька годин і завжди у присутності матері. У зв`язку із чим просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_3 та стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати.

26.03.2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшов відзив на первісну позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_3 визнала вимоги позивача ОСОБА_1 в частині встановлення графіка спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином: зустрічі батька з дитиною один раз на тиждень, у заздалегідь погоджений із матір`ю день, протягом кількох годин, за місцем постійного проживання чи перебування дитини, у присутності матері ОСОБА_3 , з урахуванням інтересів дитини, в решті просила відмовити, посилаючись на негативний вплив на психоемоційний стан дитини, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю.

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 26.03.2024 року прийнято та об`єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву, призначено підготовче засідання.

06.05.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому відповідач ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні вимог позивача ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, оскільки між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання їх доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на час вирішення справи зареєстрована та проживає з позивачем ОСОБА_3 , просив закрити провадження у справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 .

У зв`язку зі звільненням судді Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_7 у відставку, розпорядженням керівника апарату Пересипського районного суду міста Одеси від 09.04.2025 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 523/3150/24.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025 року для судового розгляду вищезазначеної справи визначено суддю Пересипського районного суду міста Одеси Бокова О.М.

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 11.04.2025 року прийнято до свого провадження справу та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Пересипського районного суду міста Одеси від 08.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вимоги позивача ОСОБА_1 підтримала та просила їх задовільнити у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, у задоволенні вимог позивача ОСОБА_3 просила відмовити, з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву, посилаючись на те, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання їх доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , просили вимоги позивача ОСОБА_1 частково задовільнити, з підстав, викладених у відзиві на первісний позов та з урахуванням висновку органу опіки та піклування, в решті просили відмовити, вимоги позивача ОСОБА_3 підтримали у повному обсязі та просили задовільнити, з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві.

Представник третьої особи - Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала клопотання та просила з метою повного та всебічного розгляду справи долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про визначення способів участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вислухавши думку сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити, з наступних підстав.

Щодо позовних вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів у її вихованні, суд виходить з наступного.

Так, звертаючись з даним позовом, позивач зазначив, що після розірвання шлюбу дитина сторін у справі залишилась проживати разом з матір`ю, однак, відповідач чинить перешкоди позивачу, як батьку дитини у спілкуванні та створенні умов для розвитку природних здібностей дитини.

З урахуванням викладеного позивач просить: визначити способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою, за наступним графіком:

Три рази на тиждень щопонеділка, щосереди та щоп`ятниці з 16 години до 20 години за місцем проживання дитини або за місцем проживання батька, покласти обов`язок на забирання дитини та доставлення дитини до місця проживання на позивача;

Перший та третій тиждень місяця щосуботи та щонеділі з 14 годи до 19 години за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності матері дитини ОСОБА_3 , обов`язок на забирання дитини та доставлення дитини до місця проживання на позивача;

Другий та четвертий тиждень місяця з 16 год. п`ятниці до 20:00 години неділі з ночівлею, за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності матері дитини, обов`язок на забирання дитини та доставлення дитини до місця проживання на позивача.

Першу половину весняних, літніх, осінніх та зимових канікул дитини з ночівлею, за місцем проживання позивача з послідуючим обов`язком повернення дитини;

Кожен парний рік день народження дитини, день 8 березня, Новий рік за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності матері дитини, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання та повернення до місця проживання покласти на позивача;

Кожен не парний рік Різдво Христове, Великдень, день народження ОСОБА_1 за місцем проживання батька без присутності матері;

Відпочинок дитини в межах України, а також за кордоном за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 , без присутності матері дитини, з повідомленням матері дитини країни, міста, готелю, з копією квитків в обидві сторони, обов`язок щодо забирання дитини за місцем проживання та послідуючого повернення дитини покласти на позивача;

Систематичне необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 30.07.2016 року перебували у шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.04.2022 року між сторонами розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 15.12.2017 року Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/1002/1вих від 03.07.2024 року зазначено про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 01-11/837/1 вих. від 03.07.2024 року зазначено про можливість розгляду визначення способів участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи стан здоров`я дитини, розпорядок дня дитини, за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини: першу та другу суботу місяця з 17:00 години до 19:00 години, за згодою дитини; шляхом встановлення необмеженого часу спілкування батька з дитиною засобами телефонного та відеозв`язку (за допомогою месенджерів Telegram, Skype, Viber, WhatsApp тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , якою створено всі належні умови для проживання та виховання дитини, що фактично відповідачем ОСОБА_1 не заперечується.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог за первісним позовом, відповідач зазначила, що відповідач, як мати дитини усвідомлює потребу дитини у спілкуванні з батьком та не має наміру чинити останньому необґрунтованих перешкод. Твердження позивача щодо перешкод у спілкуванні з дитиною не відповідають дійсності.

Щодо графіку який запропонував позивач, зазначила, що такий графік не відповідає інтересам дитини, графіку дитини, її режиму та її графіку навчання. Запропонований позивачем графік є таким, що лише відповідає інтересам самого позивача, однак останнім не враховується особистий графік дитини. Перебування дитини з батьком за місцем його проживання, не відповідає інтересам дитини та її потребам. Дитина виявляє прихильність до матері, та саме з матір`ю дитина почуває себе в безпеці.

Судом встановлено, що відповідно до довідки виданої директором ОСОБА_9 . ОСОБА_3 займається всебічним розвитком доньки ОСОБА_6 , а саме приводить на персональні тренування з плавання та сплачує надані послуги з січня 2024 року (а.с.76).

Також, встановлено, що малолітня дитина відвідує заняття з англійської мови у студії англійської мови, займається 3 рази на тиждень. Дитина добре досягає успіху та виявляє інтерес до знань (а.с.78).

З наданих роздруківок (особистого листування між сторонами у справі судом встановлено, що позивач за первісним позовом звертався до матері дитини з прохання надати дочку для відвідування концерту, перегляду фільму. Становлено, що відповідач відмовляла у таких зустрічах, відмови обґрунтовані тим, що концерт не відповідає віку дитини, щодо перегляду фільму, зазначено, що дитини не має бажання йти до кінотеатру.

Отже, вирішуючи позовні вимоги за позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст. 3, 7, 8, 10 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Відповідно до зобов`язання Держав-учасниць за пунктом 1 статті 9 заява дитини чи її батьків на в`їзд у Державу-учасницю або виїзд із неї з метою возз`єднання сім`ї повинна розглядатися Державами-учасницями позитивним, гуманним і оперативним чином. Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання не призводило до несприятливих наслідків для заявників та членів їх сім`ї.

Дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право підтримувати на регулярній основі, за виключенням особливих обставин, особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. 3 цією метою і відповідно до зобов`язання Держав-учасниць за пунктом 2 статті 9 Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Згідно ст.ст. 11, 15, 16, 16-1 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Дитина та її батьки для возз`єднання сім`ї мають право на вільний в`їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Заходи і гарантії забезпечення виконання рішення суду про реалізацію права дитини на контакт визначаються судом у кожному конкретному випадку.

Такими заходами і гарантіями є: зобов`язання особи, яка контактує з дитиною, оплачувати витрати, пов`язані з переїздом та проживанням дитини, а також, у разі потреби, - будь-якої іншої особи, яка супроводжує дитину, повідомляти особі, з якою проживає дитина, про місце перебування дитини під час реалізації нею права на контакт, з`являтися особисто разом з дитиною до органу опіки та піклування з періодичністю, визначеною судом; заборона зміни місця перебування дитини під час реалізації нею права на контакт; реалізація права на контакт з дитиною на території іноземної держави за умови подання органу опіки та піклування за місцем проживання дитини документа, що підтверджує визнання рішення суду України про контакт з дитиною на території іншої держави; інші заходи, передбачені законом.

Отже, при вирішенні спору щодо забезпечення реалізації права доступу до дитини, участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини, з урахування конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Також, ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

При розгляді судом спорів щодо забезпечення реалізації права доступу до дитини, що має на меті визначення порядку спілкування з дитиною одного з батьків, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (стаття 19 СК України).

Відповідно до ч.4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до пунктів 73, 74 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», розгляд вищезазначеного питання та надання відповідного висновку до суду щодо розв`язання спору розглядається службою у справах дітей та сім`ї за місцем проживання дитини.

Так, відповідно до висновку (а.с.191-196 том № 1) Приморська районна адміністрація ОМР встановлено наступне:

«…перший рік життя доньки батько знаходився в рейсі. Повернувся додому, коли дитині виповнився 1 рік і 3 місяці. З 2019 року мати та дитини проживають окремо. Повертаючись з рейсу батько зустрічався з дитиною два рази на тиждень, проводив разом не більше 3 годин і при цьому всі зустрічі завжди відбувались в присутності матері дитини.

Останні два роки ОСОБА_10 жодного разу не була у батька дома. У 2020-2021 роках дитина перебувала за місцем проживання батька біля 10 разів, при цьому завжди з матір`ю і при цьому не залишалась на ночівлю. Щоразу дитина виявляла бажання бути з матір`ю. декілька разів дочка залишалась з батьком на декілька годин без присутності матері. ОСОБА_11 не знає харчових звичок дитини, не вкладав дитину спати, не ходив з нею до вбиральні, не купав, не допомагав у лікуванні. Ніколь соромиться з батьком ходити в туалет, відчуває дискомфорт.

У висновку зазначено, що мати дитини не заперечує щодо дистанційного спілкуванні батька з дочкою, і не заперечує щодо спільних святкувань. Так, у висновку вказано, що мати не заперечує проти спільного святкування днів народження доньки (щороку 9 грудня), у присутності обох батьків, із заздалегідь погодженими умовами святкування. Мати не заперечує проти відвідування доньки на свята за місцем перебування доньки для привітань, у заздалегідь узгодженим час. Проведення часу, а саме свят, відпочинку без присутності матері не відповідає інтересам дитини. проти такого способу участі мати дитини категорично заперечує. Дочка жодного разу не святкувала з батьком свята, не виїжджала за кордон.

Вирішення питання щодо проведення канікул є передчасним та таким, що не відповідає сьогоденню. Графік навчання дитини буде остаточно визначений лише у вересні-жовтні.

Висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку особи від 18.03.2024 року № ІРЦ-встановлено, що «дівчинка ситуативно виявляє занепокоєння у питаннях взаємовідносин з батьком, виявляє прихильність до матері, почуває себе у безпеці в колі рідних (мати, дідусь, бабуся, подруга). Уникає згадувань про батька, виключає його з кола близьких до яких має довіру.

На підставі викладеного, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дітей Приморська районна адміністрація ОМР 18.06.2024 року протокол № 9, керуючись ст. 141, ст. 153 ст. 158 СК України, Постанови КМУ від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», Положенням про Приморську районну адміністрацію ОМР вирішила: розглянути можливість визначення способів участі ОСОБА_1 , у вихованні малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи стан здоров`я дитини, розпорядок дня дитини, за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини:

- першу та другу суботу місяця з 17 години до 19 години, за згодою дитини;

- шляхом встановлення необмеженого часу спілкування батька з дитиною засобами телефонного та відеозв`язку.

Отже, з огляду на досліджений висновок, судом встановлено, що органом опіки та піклування було ретельно досліджено питання щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини, встановлені та досліджені обставини що участі батька дитини в житті дитини, стосунки дитини та відносини до близьких людей.

Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Дані положення законодавства повністю знайшли відображення і з Положеннями Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року.

Згідно вимог ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

На підставі ст. 151 ч.ч.1,3 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Стаття 52 Конституції України вказує на те, що форми та методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларації з прав дитини від 20.11.1959 року та Закону України «Про охорону дитинства».

За вимогами ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

При встановленні судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

У даному конкретному випадку, створення відповідачем перешкод позивачу у вихованні та спілкуванні не є очевидним. Судом встановлено, що відповідач відмовляла позивачу у зустрічах щодо відвідування концерту та кінофільму з підстав не бажання дитини йти на такі заходи, щодо концерту повідомила, що такий не відповідає віку дитини.

З висновку органу опіки та піклування встановлено, що дитина відвідувала місце проживання батька, однак такі зустрічі проходили виключно в присутності матері дитини, та дитина в сулу малолітнього віку не залишалась з батьком більше ніж на декілька годин.

Зважаючи на зазначене, та урахуванням обставин справи, з метою усунення позивачеві перешкод у спілкуванні з донькою, суд дійшов до висновку про необхідність усунення перешкод батьку малолітньої дитини у спілкуванні з донькою шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачеві у спілкуванні з донькою та визначення днів побачень.

За змістом ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і принаймні в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

У матеріалах справи відсутні дані щодо негативного впливу батька на розвиток дитини, наявність такого впливу не підтверджено відповідними доказами.

Несприйняття дитиною власного батька, на думку суду є відображенням того, що батько не приймає достатньої участі у житті дитини, що на переконання суду є не прийнятним.

Так, національні і європейські норми права визначають право дитини, яка розлучається з одним із батьків, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти.

Негативний вплив на психоемоційний стан малолітніх дітей та їх розвиток спричиняють конфлікти, які виникають між їх батьками на ґрунті неприязних стосунків, мимовільним свідком яких є діти.

Водночас, суд бере до уваги обставини того, що дитина має знати свого батька, та відповідно, останній також має право на виховання дитини, що прямо передбачено нормами діючого законодавства.

Суд зазначає, що за твердженням матері дитини, батько та донька не бачаться, дитина не знає добре батька, а тому суд вважає, що дитині необхідний адаптаційний період для того, щоб розпочати спілкування з батьком, налагодження відносин між батьком та донькою, зміцненням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними.

Разом з цим, судом відхиляються доводи відповідача щодо того, що дитина не знає свого батька та відчуває дискомфорт при спілкуванні з ним, дані обставини спростовані дослідженими відеодоказами в судовому засіданні, з яких чітко встановлено, що між батьком та дитиною наявний зв`язок, та останній добре лагодять між собою.

При цьому, суд звертає увагу, що уданому випадку сторони мають докласти всіх зусиль шляхом взаємних поступок та компромісів з метою забезпечення максимально комфортного сприйняття дитиною інформації про батька.

Крім іншого, суд вважає за доцільне зазначити, що з моменту досягнення дитиною 14 років вона у праві визначати місце свого постійного проживання з батьком чи матір`ю самостійно, а відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

Щодо не визначення між сторонами, як батьками способу участі у виховані дитини з урахуванням всіх обставин, зокрема, того, що на час розгляду справи між батьком та дитиною втрачено емоційний зв`язок, суд зазначає, що потреба втручання держави шляхом вирішення спору між батьками щодо їх участі у вихованні дитини, обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже, остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Такі висновки узгоджуються з постановами Верховного Суду від 13 червня 2024 року в справі № 675/1124/22 (провадження № 61-1049св24), від 29 травня 2024 року в справі № 686/15230/23 (провадження № 61-3812св24), від 07 грудня 2023 року в справі № 569/14585/21 (провадження № 61-11045св23), від 15 березня 2023 року в справі № 750/1786/21 (провадження № 61-8797св22).

Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та її розпорядок дня, бажання батька на участь у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою, наявність емоційних стосунків між батька, відсутність обставин, які б могли бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною, необхідність її спілкування як з батьком, так і з матір`ю, які не можуть самостійно визначити порядок участі у вихованні доньки, розпорядок дня дитини, суд дійшов висновку про можливість визначення порядку періодичних побачень батька з дитиною без присутності матері.

Визначаючи порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини без присутності матері, суд виходить з того, що на час розгляду справи дитині виповнилось майже 8 років, дитина є добре орієнтованою та спілкування з батьком без присутності матері не призведе до заподіяння дитині негативних наслідків.

Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька.

Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде в першу чергу відповідати інтересам дитини.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З урахуванням викладеного суд вважає, що запропонований графік побачень батька з дитиною є занадто малим часом, який не буде відповідати інтересам, як батька так і дитини, та виділений час для зустрічей, є таким, що не забезпечить батькові та дитині можливості налагодити сталий емоційний зв`язок між ними та не призведе до відновлення відносин.

Судом враховуються обставина того, що дитині сторін на час розгляду справи виповнилось майже 8 років, а відтак дитина вже цілком може усвідомлювати роль батька в її житті. Суд зазначає, що роль батька у житті дівчинки є надзвичайно важливою та багатогранною. Батько формує у доньки почуття захищеності, впевненості та самооцінки.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог а саме в частині: визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною за наступним графіком:

- першу та третю суботу місця з 14 години до 19 години за згодою дитини, без присутності матері за місцем проживання батька дитини, з покладанням обов`язку на останнього щодо забирання дитини за місцем проживання та повернення на місце проживання дитини;

- кожен не парний рік на Різдво Христове, Великдень, день народження ОСОБА_1 за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності матері з покладанням обов`язку на останнього щодо забирання дитини за місцем проживання та повернення на місце проживання дитини;

- систематичного спілкування з дитиною особисто засобами телефонного та відеозв`язку (за допомогою Telegram, Skype, Viber, WhatsApp).

Із врахування встановлених судом обставин того, що дитина не має власного мобільного телефону, засобів комп`ютерної технікі на яких було б встановлено відповідні месенджери тим самим є належною вимога зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкоди щодо участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_6 .

Щодо решти позовних вимог суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки є такими, що не відповідають, графіку навчання та додатковим заняттям дитини, зокрема в гуртках.

Так, що стосується вимог про зустрічі щопонеділка, щосереди та щоп`ятниці з 16 до 20 години, суд вважає, що в даному випадку буде порушення графіку відпочинку дитини після занять, а тому такі вимоги є такими, що не відповідають інтересам дитини.

Що стосується вимог позивача за зустріним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, вони не підлягають задоволенню судом, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони дійшли згоди, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між сторонами щодо визначення місця проживання дитини на момент розгляду справи відсутній.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

В судовому засіданні та протягом часу розгляду справи встановлено, що між сторонами, як батьками малолітньої дитини відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, відповідач у справі не лише не заперечує обставин щодо проживання дитини з матір`ю, він визнає факт та обставину того, що малолітня дочка після розірвання шлюбу залишились проживати з матір`ю, що прямо зазначено останнім у позові про визначення способу участі у спілкуванні з дитиною.

Посилання позивача ОСОБА_3 на наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання їх дитини, не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Отже, судом встановлено, що на час розгляду справи відсутній спір між сторонами щодо визначення місця проживання дитини, більш того, встановлено, що даний спір був відсутній і на момент подачі позивачем зустрічного позову, обставини на які посилалась позивач за зустрічним позовом підтвердження в ході розгляду справи не знайшли.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо відмовити в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом в повному обсязі.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією № 2656-8557-9873-3519 від 20.02.2024 року.

Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Судові витрати за зустрічним позовом віднести за рахунок позивача за зустрічним позовом

Керуючись ст.ст. 141, 150, 153, 155, 157, 160, 161 СК України, ст. ст. 4, 11, 15, 16, 29 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 274, 276, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів у її вихованні - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не чинити перешкоди щодо участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступні періоди спілкування з дитиною:

- першу та третю суботу місця з 14 години до 19 години за згодою дитини, без присутності матері за місцем проживання батька дитини, з покладанням обов`язку на ОСОБА_1 щодо забирання дитини за місцем проживання її матері, ОСОБА_3 , та повернення дитини за місцем проживання її матері, ОСОБА_3 ;

- кожен не парний рік на свята: Різдво Христове, Великдень, а також день народження ОСОБА_1 за місцем проживання ОСОБА_1 без присутності матері з покладанням обов`язку на останнього щодо забирання дитини за місцем проживання та повернення на місце проживання дитини;

- систематичного спілкування з дитиною особисто засобами телефонного та відеозв`язку (за допомогою месенджерів Telegram, Skype, Viber, WhatsApp).

В решті вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) - судовий збір в розмірі 605 гривні 60 копійок (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Одеського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Пересипський районний суд міста Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.08.2025 року.

Суддя Боков О.М.