490/4487/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі судових засідань Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про ухвалення додаткового рішення-

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача адвокат Сокол Д. звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою в якій просить ухвалити додаткове рішення яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» судові витрати в розмірі 5811 грн. Вказує, що оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, то розмір судових витрат (витрат на правову допомогу) з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на 3,15% складають 5811 грн.

Крім того, позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення якій просить стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 вартість проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 5000 грн. та евакуація транспортного засобу в розмірі 1900 грн.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2025 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 1809,40 грн. та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 43 грн. 24 коп. В решті вимог- відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї,що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04).

В силу вимог положень ЦПК України, зокрема ст.141 вказаного Кодексу, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, шо представником відповідача не надано належних доказів на підтвердження сплати послуг, зокрема, не надано відповідної квитанції, або платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що відповідач дійсно поніс витрати на правничу допомогу, відповідно до договору про надання правничої допомоги.

Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі № 490/4487/24 не підлягає задоволенню.

Щодо заяви позивача про стягнення з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 вартості проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 5000 грн. та евакуації транспортного засобу в розмірі 1900 грн. то судом встановлено, що ухвалюючи рішення судом було вирішено вказано питання, а саме в задоволенні даної вимоги було відмовлено, оскільки позивачем не було надано доказів сплати вказаних витрат. А за такого правові підстави для ухвалення додаткового судового рішення за заявою ОСОБА_1 про стягнення витрат за оцінку та евакуацію транспортного засобу відсутні.

Керуючись, 7-13, 76-81, 259, 263-265, 268, ст. 270, 273, 354 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат за оцінку та евакуацію транспортного засобу , - відмовити.

В задоволенні заяви представника відповідача адвоката Сокол Д.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя