Справа № 462/1878/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позову мотивовано тим, що 11 березня 2021 року, між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит, на підставі чого відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000 грн. Зазначає, що відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання. В той же час, згідно умов договору відступлення прав вимоги, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Крім того, 24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГПОНГ» /який вподальшому змінив назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»/ також укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого, набуло право грошової вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 23520 грн., яку позивач і просить стягнути на його користь.

Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак конверт було повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. Відзив до суду надано не було.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного переконання.

Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи договору про споживчий кредит № 100163296 від 11 березня 2021 року, між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит в розмірі 8 000 грн., на строк 30 днів з 11 березня 2021 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування 10 жовтня 2021 року. Суду було також надано графік платежів та паспорт споживчого кредиту.

Як вбачається з платіжного доручення №25916422, платником якого значиться ТОВ «Мілоан», 11 березня 2021 року, отримувачу ОСОБА_1 , перераховано грошові кошти в розмірі 8 000 грн., згідно договору 100163296.

Матеріали справи містять договір відступлення права вимоги №03Т від 23 червня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», згідно умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання своїх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Реєстр боржників, що є додатком до договору відступлення прав вимоги №03Т від 23 червня 2021 року, не містить переліку боржників, як і акт приймання-передачі Реєстру боржників, який підписаний ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджифінанс». Оскільки в ньому не заповнена жодна графа, суд позбавлений можливості дослідити його зміст. Вказане стосується також і акту повернення права вимоги до договору відступлення права вимоги, акт приймання-передачі документів боржників, повідомлення та гарантійного листа

В той же час, суду було надано витяг з додатку до договору відступлення прав вимоги №05Т від 29 липня 2021 року, в якому міститься інформація про боргові зобов`язання ОСОБА_1 , за номером кредитного договору № 100163296.

Відтак, судом було встановлено, що на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» стороною було надано витяг з додатку до договору відступлення прав вимоги №05Т від 29 липня 2021 року, в якому дійсно міститься інформація про боргові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №100163296. Проте зазначене не може слугувати належним та допустимим доказом правонаступництва нового кредитора саме у контексті справи що перебуває на розгляді. Так, матеріали справи містять зовсім інший договір відступлення права вимоги №03Т від 23 червня 2021 року, укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс». Використання витягу з додатку до договору №05Т від 29 липня 2021 року не може замінити належних доказів за договором №03Т від 23 червня 2021 року, оскільки це два окремих правочини з різними предметами та потенційно різним складом. Відтак, наданий витяг не може підтвердити правонаступництво ТОВ «Діджи Фінанс» саме за кредитним договором ОСОБА_1 у межах договору відступлення права вимоги №03Т від 23 червня 2021 року.

Крім того, відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи вищевикладене, досліджені матеріали справи, суд не має можливості встановити факт належного відступлення права вимоги, оскільки надані позивачем документи містять істотні недоліки та не можуть підтвердити перехід правочину в належному порядку.

Крім того, наявні в матеріалах справи реєстр боржників, що підписаний ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», акт приймання- передачі Реєстру боржників, акт повернення права вимоги повідомлення та гарантійний лист приймання-передачі документів боржників, - не містять необхідних даних. Відсутність заповнених граф та інших важливих відомостей позбавляє суд можливості дослідити їхній зміст та зробити однозначний висновок щодо виконання умов договору.

Така невизначеність суперечить вимогам законодавства, зокрема статтям 203, 215, 516, 1054 Цивільного кодексу України, які передбачають, що договір має містити всі істотні умови та відображати реальну волю сторін.

Також, суд звертає увагу на те, що реєстр прав вимоги до договору факторингу №1/15 від 24 січня 2022 року також не містить переліку позичальників, що унеможливлює ідентифікацію конкретних зобов`язань, переданих фактору.

Відповідно до загальних принципів договірного права, для набуття юридичної сили договір має бути підписаний всіма сторонами, що беруть участь у правочині. У даному випадку реєстр прав вимоги до договору факторингу №1/15 від 24 січня 2022 року не містить підписів клієнта ОСОБА_2 та одного із факторів ОСОБА_3 , а додаток №2 до договору факторингу фактично є лише незаповненою формою звіту. Відсутність підписів означає, що сторони не висловили своєї волі на укладення та виконання договору, а отже, він не може бути визнаний таким, що набрав чинності.

Оскільки подані договори та їх додатки не містять необхідних реквізитів, суд позбавлений можливості перевірити, чи фактично відбулося передання прав вимоги, чи сторони виконали свої обов`язки, і чи може цей договір породжувати правові наслідки для боржника. Відсутність підтвердження правочину робить такі договори юридично недійсними та такими, що не можуть бути прийняті судом як докази.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки надані докази містять суттєві прогалини та підтвердити фактичний перехід права вимоги, суд позбавлений можливості визнати договірні відносини між сторонами такими, що відбулися належним чином. Відсутність належного документального підтвердження передачі правочину та зобов`язань унеможливлює здійснити правову оцінку заявлених вимог а також задовільнити позов.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш