Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/1286/25
Справа № 279/2522/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/2522/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на дітей та матері дитини-інваліда, з якою проживає дитина,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на дітей та матері дитини-інваліда, з якою проживає дитина, зазначивши, що утримує двох неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - дитину з інвалідністю віком до 18 років, яка потребує постійного догляду. Батьком дітей є ОСОБА_2 , з яким вони одружились 07 червня 2008 року, а розлучились згідно рішення Коростенського міськрайонного Житомирської області по справі №279/4381/23 від 13.10.2023 року. Відповідно до судового наказу №279/4380/23 від 25.08.2023 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 10.07.2023 року до досягнення дітьми повноліття. Даний судовий наказ перебуває на виконанні у Коростенському відділі ДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) , виконавче провадження №72664299 відкрите 01.09.2023 року. Слід врахувати, що і її матеріальне становище в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилось, оскільки вона утримує доньку з періодичних та нестабільних доходів, а оскільки дитина росте, то і її потреби на даний час також зросли. Так, вона втратила постійну роботу, що стверджується трудовою книгою, утримує хвору дитину-інваліда, яка потребує постійного догляду та відвідування лікарів, масажів, проходження програм лікування, постійний особливий нагляд за дитиною, скорочений день відвідування садочка, та в подальшому шкільних занять, батько взагалі не цікавиться дитиною, не забирає дитину, не спілкується з нею, матеріально не допомагає на додаткові витрати з відновлення здоров`я дитини, а саме реабілітації дитини, тобто всі витрати додаткові несе вона разом з батьками. Аліментів, які стягуються на дітей в розмірі 1/6 частини на кожну дитину, не вистачає на харчування, лікування та одяг дітей, особливо на утримання дитини інваліда. Відповідачу відомі обставини, що дитина син ОСОБА_5 потребує особливої уваги, лікування, догляду за дитиною, що позбавляє її права на працевлаштування. Обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

На підставі вищевикладеного, просила збільшити розмір аліментів визначених судовим наказом №279/4380/23 від 25.08.2023 року, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття починаючи стягнення з 25.04.2025 року. Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю в сумі 3000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 25.04.2025 року і на весь час проживання та опікування дитиною-інвалідом. Припинити стягнення аліментів за судовим наказом у справі №279/4380/23 від 25.08.2023 року після набрання рішення у справі про збільшення стягнення аліментів. Звільнити від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач належним чином повідомлений про судовий розгляд справи (копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 10.05.2025 року), подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_1 в повному обсязі. Вказав, що вважає їх необгрунтованими та надуманими, в частині стягнення на користь позивача аліментів на її утримання. В решті вимог, щодо збільшення розміру аліментів на утримання дітей визнає їх в повному обсязі та не заперечує з приводу задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до судового наказу від 25.08.2023 року №279/4380/23 він сплачує щомісячно на утримання своїх неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожитково мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 10.07.2023 року, до досягнення дітьми повноліття. Він постійно працює і за місцем його роботи, щомісячно з його заробітної плати стягується розрахована сума аліментів. Зазначений факт підтверджується довідкою від 15.05.2025 року №БК000000004. Заборгованості зі сплати аліментів станом на дату складання відзиву він не має. Крім того, він надає додаткову допомогу дітям у вигляді придбання речей, одягу, продуктів харчування. З врахуванням судового рішення про збільшення аліментів на утримання дітей, розмір частки відрахувань по аліментах від загального доходу буде становити приблизно 45% а тому розмір його заробітної плати після проведення відрахувань буде складати близько 9000,00 грн. на місяць. Якщо судом буде задоволено вимогу позивача про стягнення на її користь на утримання суми 3000,00 грн., то розмір загальної частки відрахувань буде складати більше 60% від його заробітної плати. З огляду на зміст ст.88 СК України, на яку позивач посилається в обґрунтування своєї вимоги про стягнення аліментів на її утримання, однією із обов`язкових підстав, за яких виникає таке право, є можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Вважає, що на даний час з огляду на розмір його заробітної плати він позбавлений можливості надавати допомогу по утриманню позивачки, оскільки сума коштів в розмірі 9000,00 на місяць, яка є єдиним джерелом його доходу та засобу для існування, є недостатньою. Фактично він щомісячно витрачає близько 1000,00 грн. на оплату комунальних платежів по утриманню квартири, в якій зареєстрований та проживає, близько 1500,00 грн. на проїзд до місця роботи (місце проживання та місце роботи досить віддаленно знаходяться, 60 грн. на день проїзд в маршрутному таксі), придбання продуктів харчування 3000,00 грн., інші обов`язкові витрати (придбанню засобів гігієни, одягу, ліків та інше) 3000,00 грн. Крім того, його батьки є пенсіонерами яким він також намагається надавати допомогу, оскільки розмір їх пенсій є незначним, а тому виходячи із розміру його доходів (тільки заробітна плата за основним місцем роботи), він не має можливості надавати допомогу на утримання позивача. Позивач не надала доказів того, що він має таку можливість надавати допомогу, не обгрунтувала розмір такої вимоги в сумі 3000,00 грн. У випадку задоволення судом цієї вимоги, він фактично буде позбавлений засобів для існування, задоволення елементарних людських потреб. Він жодним чином не заперечує щодо вимог по стягненню аліментів на утриманню дітей, він не ухилявся та не буде ухилятись в майбутньому від виконання своїх обов`язків по їх утриманню, однак просить суд врахувати ту обставину, що єдиним джерелом його доходів є заробітна плата, яку він отримує за єдиним місцем роботи. Розмір його заробітної плати не є жодним чином прихованим або штучно зменшеним.

Позивачем відповідь на відзив не подано.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.10.2023 року розірвано.

В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.08.2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 10.07.2023 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з положеннями ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стаття 273 ч.4 ЦПК України передбачає, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

В обгрунтування позову позивач вказала, що її матеріальне становище в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилось, оскільки утримує доньку з періодичних та нестабільних доходів, а оскільки дитина росте, то і її потреби на даний час також зросли та вона втратила постійну роботу, оскільки дитина-інвалід потребує постійного догляду та постійного особливого нагляду, додаткових витрат з відновлення здоров`я дитини, а саме реабілітації дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, як матері, так і батька через, що кожен з них має надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, з урахуванням матеріального стану сторін, їх стану здоров`я, потреби та матеріального становища неповнолітніх дітей, платника аліментів, визнання відповідачем в повному обсязі вимоги щодо збільшення розміру аліментів на утримання дітей та інших обставин, що мають істотне значення, враховуючи визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на час судового розгляду, аналізуючи норми закону з урахуванням поданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, згідно з роз`ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Збільшення розміру аліментів до 1/6 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та до 1/4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітніх дітей.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю в сумі 3000 гривень, суд виходить з наступного:

Згідно медичного висновку №26 про дитину-інваліда віком до 18 років від 30.04.2024 року ОСОБА_4 встановлено діагноз F84.0. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.07.2024 року йому встановлено інвалідність віком до 18 років.

Відповідно до вимог ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з вказаною вимогою, ОСОБА_1 не надала належних та достатніх доказів того, що дитина-інвалід не може обходитися без постійного стороннього догляду, що є обов`язковою умовою при реалізації нею права на утримання у зв`язку з проживанням з нею дитини з інвалідністю.

Долучені до матеріалів справи медичний висновок та посвідчення на дитину з інвалідністю до 18 років лише встановлює, що у ОСОБА_4 наявне захворювання, передбачене Переліком медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, однак, дані документи не вказують на те, що ОСОБА_4 , в силу свого захворювання, не може обходитися без постійного стороннього догляду особи, яка опікується нею. Не подано позивачем і доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти на її утримання.

Оскільки докази стосовно того, що дитина сторін не може обходитись без постійного стороннього догляду та відповідач спроможний сплачувати аліменти, відсутні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги в цій частині.

У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України ст.ст.88, 192 Сімейного Кодексу України,

У Х В А Л И В:

Позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей задовольнити.

Розмір щомісячно стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до судового накалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.08.2023 року у справі №279/4380/23 змінити та з 25.04.2025 року і до досягнення дітьми повноліття стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини всіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 від 04.07.2008 року, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Волкова Н.Я.