Справа №443/735/25
Провадження №2/443/549/25
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

11 серпня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Позивач Перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури подав до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області позовну заяву до ОСОБА_1 (відповідач), в якій просить:

конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області земельну ділянку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з кадастровим номером :01:012:0063 площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (номер відомостей про речове право 29433849, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215).

судові витрати у сумі 3 028 грн покласти на ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.03.2025 № 418225178 ОСОБА_1 , будучи громадянкою російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.12.2018, зареєстрованого в реєстрі за №912, виданого приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області, набула право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» з кадастровим номером :01:012:0063 площею 0,1000 га, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 13.12.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0063 площею 0,1000 га (номер відомостей про речове право 29433849, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215). ОСОБА_1 при реєстрації 13.12.2018 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0063 була іноземкою, а саме громадянкою російської федерації. Як вбачається з листа Головного управління Державної міграційної служби України в Львівській області № 4601.02-01-3843/46.2-25 від 04.04.2025 (копія додається), громадянка російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 і документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 28.11.2014. Таким чином, зазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення перебуває у власності ОСОБА_1 , яка є іноземкою. Разом з тим, Стрийською окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні ОСОБА_1 зазначеної земельної ділянки.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та незаперечення проти винесення заочного рішення.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у судове засідання не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності не подала, правом на подання відзиву не скористалася.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та незаперечення проти винесення заочного рішення (а.с.47).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 13.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.38-39).

Ухвалою підготовчого засідання від 29.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.48).

Ухвалою судового засідання від 12.06.2025 відкладено розгляд справи (а.с.53-54).

Ухвалою судового засідання від 05.08.2025 постановлено проводити заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.60).

З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення.

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підстави своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2018, зареєстрованого у реєстрі за №912, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 є його дружина гр. російської федерації ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається, з: земельної ділянки площею 0,1000 гектара, кадастровий номер :01:012:0063, наданої для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованою 17.03.2025, встановлено, що земельна ділянка (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 215) з кадастровим номером :01:012:0063 площею 0,1 га (номер відомостей про речове право: 29433849) зареєстрована на праві приватної власності 13.12.2018 за ОСОБА_4 (а.с.15-16).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 27.03.2025, земельна ділянка кадастровий номер :01:012:0063 відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення з видом цільового призначення 01.03. Для ведення особистого селянського господарства. Власником цієї земельної ділянки є ОСОБА_3 (а.с.21-26).

За змістом листа ГУ ДМС у Львівської області від 04.04.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно наявних облікових даних ГУ ДМС у Львівській області паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувалася. Відомості щодо припинення громадянства України відсутні. Одночасно інформуємо, що громадянка російської федерації ОСОБА_1 отримала дозвіл на імміграцію в Україну 18.11.2014 №381, виданий ГУ ДМС у Львівській області відповідно до пункту 3 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки має право на набуття громадянства України за територіальним походженням. На підставі отриманого дозволу 28.11.2014 документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 з безстроковим терміном дії, згідно якої зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання не приймалося (а.с.28).

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з належністю відповідачу, яка є іноземцем, на праві власності землі сільськогосподарського призначення та не відчуження цієї землі протягом року після прийняття її у спадщину.

Норми права, які застосував суд.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України).

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (стаття 41 Конституції України).

Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі ЗК України).

Так, відповідного до приписів частин 1-3 статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно положеннями частин 1 та 2 статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (частина 5 статті 22 ЗК України).

За змістом вимог пункту «в» частини 3, частини 4 статті 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Згідно з положеннями пункту «е» частини 1 статті 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до приписів пункту «в» частини 1 статті 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: конфіскації земельної ділянки.

Нормами частин 1 та 2 статті 145 ЗК України встановлено, що якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Згідно з положеннями частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, положеннями статті 1 Першого протоколу до Європейська конвенція з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 07 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня2009 року, Трегубенко проти України від 02 листопада 2004 року, East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду.

Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Згідно з положеннями частини 4 статті 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації. 13.12.2018 на її ім`я видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0063 площею 0,1000 га, яка розташована у АДРЕСА_1 .

У подальшому, на підставі цього свідоцтва за нею зареєстровано право приватної власності на цю земельну ділянку, про що наявний відповідний запис (номер об`єкта нерухомого майна: 215, номер відомостей про речове право: 29433849) у Державному реєстрі.

Зазначена земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Надавши оцінку аргументам сторони позивача, суд зазначає, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відповідач ОСОБА_1 будучи громадянкою російської федерації та прийнявши у спадщину землю сільськогосподарського призначення, тим самим ставши їх власником з 18.03.2018 (часу відкриття спадщини), не виконала обов`язок, покладений на неї законом, відчужити її протягом року, з моменту набуття права власності, а тому право власності на спірну земельну ділянку підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду, на підставі вимог статті 145 ЗК України.

При цьому, суд зауважує що в даному випадку, наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу.

Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №513/444/15-ц від 23 січня 2018 року.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що ухвалене у цій справі рішення є заочним, а відтак може бути переглянуто судом за його заявою, поданою у визначений процесуальним законом строк (протягом тридцяти днів з дня його проголошення).

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений судовий збір у сумі 3 028,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі статей 1, 22, 81, 140, 143, 145 Земельного кодексу України та керуючись статтями 10, 13, 19, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури (місце перебування: Львівська область, Стрийсьий район, м. Стрий, вул. Шевченка, 89) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (місцезнаходження: м. Львів, пр. Чорновола, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 39769942) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційного номера облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення задовольнити повністю.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області належну ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,0000 га з кадастровим номером :01:012:0063 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер об`єкта нерухомого майна: 215, номер відомостей про речове право: 29433849), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської обласної прокуратури сплачений судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного судового рішення 11 серпня 2025 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів