Провадження № 2/752/2793/25
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
03 червня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Нікітенко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди житла,-
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву (а.с.62-63).
У судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог Закону.
Позивач Приватне акціонерное товариство «Житомирський меблевий комбінат» в судові засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву.
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
20 травня 2024 року між Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат» та ОСОБА_1 укладено договір №1АЖМК240076 (а.с. 16-21).
Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове оплачувальне користування (оренду) мебльоване житло загальною площею 65,0-квадратних метрів, на 19-му поверсі, кількість житлових кімнат-1, житлова площа-18,4-квадратних метрів, квартира АДРЕСА_1 .
Згідно з п. 3.1.1. договору оренди, орендодавець зобов`язаний передати орендарю квартиру, майно та ключі на умовах та строках, передбачених договором, в орендне користування.
Відповідно до п. 4.1 договору оренди, орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірах та строках, обумовлених цим договором.
Плата за оренду нараховується з дати підписання сторонами акта №1 (п. 4.2. договору).
Згідно з п. 4.3, п.4.4. договору оренди якщо інше не передбачено цим договором, плата за оренду сплачується орендарем щомісяця, не пізніше 5-го числа місяця, наступного (оплачуваного) місяця. Орендар має зобов`язання перерахувати на поточний рахунок орендодавця протягом 1 календарного дня з моменту підписання договору грошові кошти в розмірі плати за оренду за повний місяць строку оренди. Орендодавець виставляє орендареві рахунок-акт на оплату плати за оренду, розрахований відповідно до додатку № 2 до договору. Обов`язок отримання рахунку-акта покладається на орендаря.
Орендар компенсує орендодавцю витрати на комунальні послуги на підставі виставлених рахунків, а також у випадку встановлення лічильників - на підставі їх показників (п. 4.7.2. договору оренди). Перерахування компенсації витрат на комунальні послуги на підставі виставлених орендодавцем рахунків-актів здійснюється не пізніше 10 числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем (п.4.7.3. договору оренди).
Відповідно до п. 4.13. договору оренди зобов`язання щодо здійснення платежів за цим договором будуть вважатись виконаними належним чином у момент, коли суми грошових коштів, які відповідають повному розміру платежів, будуть зараховані на поточний рахунок орендодавця.
Строк оренди починається з моменту отримання орендарем квартири за актом № 1 і закінчується 19 листопада 2024 року (п.7.2. договору оренди).
За актом № 1 приймання-передачі від 20 травня 2024 року відповідач прийняв у тимчасове оплатне користування, відповідно договору оренди житла № 1АЖМК240076 від 20 травня 2024 року, мебльоване житло загальною площею 65,0 квадратних метрів, на 19-му поверсі, кількість житлових кімнат-1, житлова площа-18,4-квадратних метрів, квартира АДРЕСА_1 (а.с.29).
Як визначає ч. 1 ст. 627 Цивільного Кодексу (далі - ЦК) України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України вставлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ч.1 ст. 825 ЦК України, наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за найм житла за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою.
Крім того, як зазначалось, відповідно до п. 4.7.2. договору оренди, орендар повинен компенсувати орендодавцю витрати на комунальні послуги на підставі виставлених рахунків, а також у випадку встановлення лічильників - на підставі їх показників.
У позовній заяві позивачем ставиться питання щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій.
У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Пунктом 6 договору оренди передбачена відповідальність сторін.
У пункті 6.2 договору оренди визначено, що у випадку затримок з боку орендаря у перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим договором, на користь орендодавця, орендар сплачує пеню у розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення від суми заборгованості. Крім того, договором оренди встановлена додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань у виді штрафу. Зокрема, якщо період прострочення становить 5 календарних днів, орендар зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% від простроченої суми; за прострочення 6-9 днів штраф становить 20%; за прострочення 10 і більше днів штраф становить 30% від простроченої суми грошового зобов`язання (п.6.2.2.-п.6.2.4).
За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 5135,32грн та штрафу у розмірі 18 739,19грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до розрахунку загальна сума заборгованості зі сплати 3 % річних від простроченої суми становить 592,54грн (а.с. 38), загальна сума заборгованості у вигляді інфляційних втрат становить 1 317,37грн (а.с.39).
Отже, суд вважає що вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат від суми заборгованості є обгрунтованими, оскільки нарахування є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, які за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, що не передбачено умовами договору, однак передбачено нормами чинного законодавства.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно положення статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 10).
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (76,39 %), відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 850,47 грн пропорційно задоволеним вимогами.
Керуюючи ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263, 264-265, 279,354ЦПК України, суд, -
позовні вимоги розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди житла - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк