Справа № 462/7381/24
УХВАЛА

12 серпня 2025 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., в порядку спрощеного письмового провадження розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту,

встановив:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2024 року позов ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором №3105-737-7 від 01.12.2023 року по нарахованим та несплаченим процентам за період з 01.12.2023 року по 27.08.2024 року в розмірі 37464 (тридцять сім тисяч чотириста шістдесят чотири) гривні; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 червня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено частково; заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2024 року в частині стягнення витрат на правову допомогу змінено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.; в решті рішення суду залишено без змін.

31 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить відстрочити або розстрочити виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 червня 2025 року, мотивуючи заяву тим, що він в добровільному порядку має намір виконати рішення суду, проте не має змоги оплатити заборгованість в повному обсязі, покликаючись на скрутне матеріальне положення, оскільки на даний час він не працює та в нього на утриманні є малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд не вбачає підстав для виклику сторін для розгляду вказаної заяви.

Оглянувши матеріали заяви, справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (частини п`ята та сьома статті 435 ЦПК України).

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що розстрочення виконання рішення є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють таке виконання боржником. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми заборгованості, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу рішення має бути виконано повністю.

Підставою для розстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності вжиття такого заходу. Наявність підстав для розстрочення має бути доведена боржником. Встановлення графіку виконання судового рішення шляхом його розстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинно базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Згідно роз`яснень, наведених в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Верховним Судом в постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 2-101/99 викладено висновок про те, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 373 ЦПК України та статті 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Оцінюючи доводи заяви про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19 та від 03 вересня 2020 року у справі № 905/30/16.

Узагальнюючи підстави наведені заявником у своїй заяві про розстрочення виконання рішення суду, вбачається, що вони ґрунтуються на матеріальному становищі відповідача.

При розгляді заяв щодо відстрочення/розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання строків відстрочення/розстрочення виконання рішення, при цьому надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника та має бути компромісом між заінтересованими особами.

Задоволення заяви про відстрочення/розстрочення виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Розстрочка виконання рішення суду - це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення.

Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2024 року ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» заборгованість в розмірі 37464 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 червня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено частково; заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2024 року в частині стягнення витрат на правову допомогу змінено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.; в решті рішення суду залишено без змін.

З матеріалів заяви про відстрочку виконання рішення суду вбачається, що у відповідача існують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, а саме: він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки він не працює та в нього на утриманні є малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Беручи до уваги викладене, аналіз у сукупності представлених відповідачем доказів та враховуючи майнове право і інтерес позивача, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно немає можливості одноразово сплатити всю суму заборгованості, а тому вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду строком на 6 місяців зі сплатою обов`язкового платежу (рівномірного кожен місяць).

При цьому, суд враховує, що відповідач не намагається ухилятися від виплати стягнення, а навпаки лише просить надати йому можливість сплачувати ці кошти поетапно, цим самим виявляє ініціативу до добровільного погашення заборгованості, що, на думку суду, однозначно в інтересах самого позивача.

За вказаних обставин, заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 грудня 2024 року, зміненого постановою Львівського апеляційного суду від 26 червня 2025 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованості у розмірі 45492 грн. на 6 місяців з виплатою щомісяця 7582 грн., починаючи з дати набрання ухвали законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Суддя:

Оригінал ухвали.