РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа №568/770/25

Провадження №2/568/315/25

07 серпня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТзОВ «Коллект центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 25 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит №4316178, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 6000,00 грн строком на 15 днів з 29.01.2021 року та зобов`язувалася повернути кредит в термін до 10.10.2021 року, сплатити проценти за користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом в межах строку кредитування становить 0,63%. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Комісія за надання кредиту 300,00 грн, яка нараховується за ставкою 5,00% від суми кредиту одноразово. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах, шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

28 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №28/12-2021-72, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі, за договором про споживчий кредит №4316178 від 25.09.2021.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором про споживчий кредит №4316178 від 25.09.2021.

Оскільки, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання належним чином, у неї утворилась заборгованість, яка станом на день формування позовної заяви за договором про споживчий кредит №4316178 від 25.09.2021становить 42267,00 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 36267,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Також, 30 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір №75114548, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 500,00 грн. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 % яка нараховується за кожен день користування позикою. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах, шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

22 лютого 2022 року було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75114548 від 30.08.2021.

10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75114548 від 30.08.2021.

Оскільки, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання належним чином, у неї утворилась заборгованість, яка станом на день формування позовної заяви за договором про споживчий кредит №75114548 від 30.08.2021 року становить 9937,99 грн, з яких: 2965,08 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 6972,43 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 0,48 грн - нараховані 3% річних.

Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом за вказаними договорами, що підлягає стягненню з відповідача, становить 52204,99 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8965,08 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 43239,43 грн.

Загальний розмір заборгованості по поверненню грошових коштів та сплаті процентів за користування кредитом за вказаними договорами, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 відповідно до розрахунку заборгованості станом на день підготовки позову, становить 78497,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 5800,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 72697,70 грн., нараховані 3% річних - 0,48 грн. Також представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» 2422,40 грн. судового збору та 16000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 13 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Представником позивача подано до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала.

Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, справа вирішується за наявними матеріалами у

На підставі ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.

При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України.

Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що 25 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4316178 (а.с.9-13).

Згідно п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6000,00 грн.

Проценти за користування кредитом: 567,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п. 1.5.2., 1.6. договору)

Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Кредит надається строком на 15 днів з 25.09.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 10.10.2021 (п.1.3., 1.4. договору).

Разом з тим, пунктом 2.3. договору передбачено його пролонгацію, як на пільгових, так і на стандартних умовах.

Відповідно до п. 6.1. договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно п. 6.2. договору розміщені в Особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту).

Як встановлено судом, відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця ТОВ «Мілоан» подала анкету-заяву на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, підтвердила умови отримання кредиту (а.с.15).

Згідно із довідкою про ідентифікацію ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «Мілоан» за персональними даними. Акцепт договору нею здійснений шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора W94324, відправленого відповідачці 25.09.2021 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 (а.с.29).

Додатком №1 до договору №4316178 від 25 вересня 2021 року є графік платежів, згідно з яким дата видачі кредиту 25 вересня 2021 року, дата платежу 10 жовтня 2021 року, сума кредиту за договором 6000,00 грн, проценти за користування кредитом 567,00 грн., комісія за надання послуг 300,00 грн., загальна вартість кредиту 6867,00 грн. (а.с.13 зворот)

У паспорті споживчого кредиту (додаток №2 до договору №4316178 від 25 вересня 2021 року) міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. (а.с.14)

Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення договору на таких умовах.

25.09.2021 ТОВ «Мілоан» видало відповідачці кредит в розмірі 6000,00 грн, шляхом перерахування коштів за договором №4316178 на її банківську картку № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК Елаєнс» щодо здійснення транзакції в системі Fondy (номер операції 446962636 ), та свідчить про виконання первісним кредитором своїх зобов`язань своєчасно та в повному обсязі (а.с.29 зворот).

Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, отримавши такі кредитні кошти. У подальшому, відповідачка порушила умови кредитного договору і не повернула у повному обсязі кредит, не сплатила відсотки та не виконала інші грошові зобов`язання перед ТОВ «Мілоан».

Позивачем зазначено про виконання первісним кредитором ТОВ «Мілоан» зобов`язань за умовами договору у повному обсязі, однак відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Згідно із Відомістю про щоденні нарахування та погашення без номера та дати за кредитним договором №4316178, ТОВ «Мілоан» за період з 25.09.2021 по 09.12.2021 відповідачці нараховано заборгованість у розмірі 24867,00 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 18867,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. (а.с.30).

28 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №28/12-2021-72, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит від №4316178 від 25 вересня 2021 року, що підтверджується Реєстром боржників (а. с. 42-44).

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28/12-2021-72 від 28.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №4316178 від 25 вересня 2021 року в сумі 26028,60 грн, з яких: 7987,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 17041,60 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. (а.с.53).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт-Капітал» (станом на 10.01.2023) після відступлення права вимоги первинним кредитором ТОВ «Мілоан», ТОВ «Вердикт-Капітал» нараховані відсотки згідно договору про споживчий кредит від №4316178 від 25 вересня 2021 року за період з 28.12.2021 по 23.02.2022 включно у сумі 17400,00 грн, загальна сума до стягнення становить 42267,00 грн (а.с.38).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором про споживчий кредит №4316178 від 25 вересня 2021 року, що підтверджується Реєстром боржників (а.с.55-57).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит від №4316178 від 25 вересня 2021 року в сумі 42267,00 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 36267,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. (а.с.63).

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» (позивача у справі) наділено правом вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за цим договором.

31.08.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №75114548.

Вказаний договір позики підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що надісланий на номер телефону позичальника про, що свідчить п. 18 Договору позики, реквізити та підпис сторін.

Згідно з п. 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджених умовами договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті із повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (п.п. 5.1. п. 5 договору позики). Також відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п.п. 5.2. п. 5 договору позики).

Відповідно до п. 2 договору позики позикодавець надав позичальнику у позику грошові кошти у розмірі 500,00 грн. строком на 30 днів з 31.08.2021 року по 30.09.2021 року. Орієнтована загальна вартість позики становить 574,63 грн. Загальна вартість позики в розмірі 574,63 грн. також визначена в додатку № 1 до договору позики №75114548 від 31.08.2021 року.

Згідно з п. 12 договору позики цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електрону комерцію».

У п. 13 договору позики визначено, що договір укладений в результаті зваженого рішення сторін на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України.

04 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №75114548 до договору позики №75114548 від 31.08.2021, за умовами п.1 якої на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів ІТС позикодавця, позикодавець збільшує суму наданої позичальнику позики з 500,00 грн на 2500,00 грн. Таким чином загальний розмір наданої позики становить 3000,00 грн (а.с. 22). Дана додаткова угода підписана одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 KR4Qps878G.

Надання кредитних коштів відповідачу підтверджується довідкою ТзОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000001133/ТНПП від 14.10.2024, відповідно до якої 31.08.2021 року ОСОБА_1 на ЕПЗ номер НОМЕР_2 здійснено платіж в розмірі 500,00 гривень. (а.с.31)

Також довідкою ТзОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000001134/ТНПП від 14.10.2024, підтверджено здійснення платежу 04.09.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 на ЕПЗ номер НОМЕР_2 здійснено платіж в розмірі 2500,00 гривень. (а.с.32)

Таким чином судом встановлено, що ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. У свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання відповідно цього договору.

Розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №75114548 від 31.08.2021 року становить 9937,52 грн., що складається з наступного: заборгованість по основній сумі кредиту - 5965,08 грн., заборгованість за відсотками - 6972,44 грн. (а.с.35-37)

Одночасно, звертаючись до суду з цим позовом ТзОВ «Коллект центр» також зазначає про те, що до нього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №75114548 від 31.08.2021 року.

Судом встановлено, що 22.02.2022 року згідно з договором факторингу №22/02/2022 ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором №75114548 від 31.08.2021року. (а.с.47-49)

Відповідно до реєстру боржників № 1 до договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 року ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №75114548 від 31.08.2021 року в сумі 9937,51 грн, з яких: 2965,08 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 6972,43 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.(а.с.54)

10.01.2023 між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №75114548 від 31.08.2021 року перейшло до ТзОВ «Коллект центр». (а.с.55-57)

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення права вимоги від 10.01.2023 року ТзОВ «Коллект центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №75114548 від 31.08.2021 року в сумі 9937,51 грн, з яких: 2965,08 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 6972,43 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.(а.с.64).

Із врахуванням встановленого вище суд вважає, що в першу чергу слід вирішити питання наявності у позивача права грошової вимоги за кредитними договорами до відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

З наведених вище договорів факторингу слід прийти до однозначного висновку про те, що до ТзОВ «Коллект центр» перейшли всі права кредитора за кредитними договорами №4316178 від 25.09.2021 року та №75114548 від 31.08.2021 року.

Додатково суд звертає увагу на те, що в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

В свою чергу стороною відповідача жодними доказами не доведено сумнівність правомірності таких договорів факторингу та не обґрунтовано мотивів таких доводів, а тому до уваги не приймаються.

З приводу наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитними договорами, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст.510 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

З врахуванням встановленого суд приходить до висновку про укладеність вищевказаних кредитних договорів між відповідачем та відповідними фінансовими установами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вже було зазначено вище, заявлений позивачем до стягнення розмір заборгованості є наступним.

Заборгованість за кредитним договором №4316178 від 25.09.2021 року становить 42267,00 грн., що складається із заборгованості по основній сумі кредиту - 6000,00 грн., заборгованості за відсотками - 36267,00 грн.

Заборгованість за кредитним договором №75114548 від 31.08.2021 року становить 9937,99 грн., що складається з заборгованості по основній сумі кредиту - 2965,08 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 6972,43 грн., нараховані 3% річних - 0,48 грн.

Оскільки відповідач, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості в частині заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту) за кредитним договором №4316178 від 25.09.2021 року, що становить 6000,00 грн., за кредитним договором №75114548 від 31.08.2021 року, що становить 2965,08 грн., 3 % річних - 0,48 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів за кредитними договорами, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, вказала, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Також Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Щодо заявленої до стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором №4316178 від 25.09.2021 року в розмірі 36267,00 грн.

Судом встановлено, що пунктом 1.3 Договору встановлено, зокрема, строк кредитування 15 днів. Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 10 жовтня 2021 року.

Пунктом 2.3.1.2. Договору передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах, а саме: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Тому, враховуючи наведене вище, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування та строку пролонгації, що не може бути більше 60 днів, а тому з 10 грудня 2021 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 18867,00 грн. за період з 25 вересня 2021 року по 09 грудня 2021 року.

Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів, відзив на позовну заяву останній не подав.

Разом із тим, суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості у сумі 17400,00 грн, нарахованої ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 4316178 за період із 28.12.2021 по 23.02.2022, нарахованої поза межами дії зазначеного договору.

Щодо заявленої до стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором №75114548 від 31.08.2021 року в розмірі 6972,43 грн.

Так, за умовами договору сторони встановили строк кредитування 30 днів (до 30.09.2021 року) та відповідно до додаткової угоди №75114548 від 04.09.2021 року до договору позики щодо пролонгації договору сторонами, а також, виходячи з часткової сплати відповідачем відсотків в розмірі 263,68 грн..

Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 147,33 грн. за період з 31.08.2021 року по 30.09.2021 року, виходячи із розрахунків до договору позики та Додаткової угоди № 1. Інші розрахунки здійснені поза межами строків кредитування, а тому судом до уваги не приймаються, у вказаній частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» заборгованість:

-за договором про споживчий кредит №4316178 від 25.09.2021 у розмірі 24867,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 6000,00 грн.; заборгованість за процентами 18867,00 грн.

-за договором позики №75114548 від 31.08.2021 у розмірі 3112,89 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 2965,08 грн.; заборгованість за процентами -147,33 грн, 3% річні - 0,48 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1298,31 грн (27979,89 грн. х 2422,40 грн. /52204,99 грн.).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч.4 ст. 137, ч.7 ст. 139 та ч.3 ст. 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування, ч.5 ст. 135 ЦПК України.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с.69-71); заявку на надання юридичної допомоги №681 від 01.03.2025 року; витяг з акту №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року, згідно з якими АО «Лігал Ассістанс» надало правову допомогу ТОВ «Коллект Центр» щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договорами №4316178, №75114548 на загальну суму 16000,00 гривень.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19)).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 16000,00 грн. неспівмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень ЦПК України є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій.

Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретних обставин справи, а також відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 512, 514, 526, 530, 610, 611, 1046-1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованістьв розмірі 27979 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 89 копійки, яка складається:

-за договором про споживчий кредит №4316178 від 25.09.2021 у розмірі 24867,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 6000,00 грн.; заборгованість за процентами 18867,00 грн.

-за договором позики №75114548 від 31.08.2021 у розмірі 3112,89 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 2965,08 грн.; заборгованість за процентами -147,33 грн, 3% річні - 0,48 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1298 (одна тисяча двісті дев`яносто вісім) гривень 31 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: вулиця Мечнікова, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133,.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя В.О.Троцюк