Справа №333/7295/24
Провадження №2/333/503/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Єрмоленко А.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

до відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачка досягнула повноліття. Її батьками є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . ОСОБА_2 продовжує навчання у Запорізькому національному університеті, а саме: є здобувачем освітнього ступеня «Магістр» за спеціальністю 053 «Психологія». На цей час вона зареєстрована та проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю, яка одноособово повністю її утримує та сплачує кошти за навчання в університеті. Батько ОСОБА_3 , зареєстрований та проживає окремо. Останнім часом батько ухиляється від надання коштів на утримання доньки. Окрім неї, інших дітей, на утримання яких ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти, немає.

Позивачка має незадовільний стан здоров`я, що потребує значних коштів на її лікування та оздоровлення. Мати ОСОБА_4 не має достатньо коштів для того, щоб одноособово її утримувати, у зв`язку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на весь період навчання, починаючи стягнення аліментів від дня пред`явлення позову і до припинення навчання, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_2 23 років.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

16.09.2024 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що з позовними вимогами не погоджується в повному обсязі. Вказує, що ОСОБА_5 навчається на заочній формі, що виключає щоденне відвідування навчального закладу, проїзд, систематичну купівлю посібників та канцелярії. Також, вона офіційно працевлаштована на посаді психолога у Центрі розвитку дітей з аутизмом та отримує заробітну плату. 24.09.2021 ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 договір пожертви, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Запорізької області Обушенко Г.О., про передачу 665 000 грн. на купівлю 1/2 частини трикімнатної квартири. Крім того, ОСОБА_5 не орендує житло та не проживає у гуртожитку. Щомісячно ОСОБА_3 надавав доньці грошові кошти на власні потреби, як в готівковій формі, так і перерахуванням на карту. ОСОБА_3 на прохання своєї доньки 06.08.2024 перерахував їй на карту кошти за навчання в магістратурі в розмірі 8 800 грн. Таким чином, ОСОБА_2 не потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням на заочній формі навчання в магістратурі, офіційно працевлаштована, має самостійний заробіток, забезпечена своїм батьком власним житлом, отримує систематично достатню суму грошових коштів від батька, крім цього маючи працевлаштовану матір, яка зобов`язана нести 50% витрат на навчання доньки. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

27.09.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивачка зазначає, що надана до відзиву копія виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 за період часу з 01.07.2024 до 31.08.2024 не є достовірним і достатнім доказом, оскільки в графі «Призначення» не містить відомостей про перерахування грошових коштів саме на утримання ОСОБА_2 , крім того в порушення вимог ст. 95 ЦПК України, виписку не було засвідчено у встановленому законом порядку.

08.10.2024 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначено, що безпосередньо суду були надані належним чином завірені копії документів, оригінал яких знаходиться у ОСОБА_3 . Просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі у зв`язку зі станом здоров`я. Послуги адвоката не має змоги оплачувати у зв`язку з її матеріальним становищем. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданого 07.11.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №817. Батьки: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 . (а.с. 8)

Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №, ОСОБА_2 з 10.05.2007 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с. 11-12)

Згідно з довідкою №17-61/97-4 від 18.04.2024, ОСОБА_2 є студенткою Запорізького національного університету 4 курсу освітнього ступеня бакалавр, факультет соціальної педагогіки та психології, спеціальність «Психологія», освітня програма «Психологія», денної форми здобуття освіти. Термін навчання 2021/2022-2023/2024 навчальні роки. (а.с. 9)

Відповідно до довідки №3 від 05.08.2024, виданої ОСОБА_2 , що вона є вступником Запорізького національного університету для здобуття освітнього ступеня «Магістр» за спеціальністю 053 «Психологія». (а.с. 10)

Згідно з довідкою №03-52/257 від 30.04.2025, виданої Запорізьким національним університетом, ОСОБА_2 є здобувачем вищої освіти 1 курсу освітнього рівня «Магістр» факультету соціальної педагогіки та психології, спеціальності «Психологія», освітньої програми «Психологія», заочної форми здобуття освіти Запорізького національного університету. Термін навчання з 01.09.2024 по 31.12.2025 за умови успішного виконання навчального плану.

Відповідно до договору №46/24-М3 про навчання між Запорізьким національним університетом та фізичною особою ОСОБА_2 від 01.09.2024, п. 12.2 Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 26 100 грн.: 1 курс 2024/2025 навчальний рік 17 400 грн.; 2 курс 2025/2026 навчальний рік 8 700 грн.

Як вбачається з наданого ГУ ПФУ в Запорізькій області, витягу з Реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, ОСОБА_2 працевлаштована в КНП «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги та реабілітації» ЗОР та отримує заробітну плату. За 2025 рік нею отримано 53 706, 07 грн.

З платіжної інструкції №4 від 06.08.2024 вбачається, що ОСОБА_3 здійснив платіж за реквізитами на суму 8 800 грн.

Згідно з наданої інформації АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.5/8171БТ від 20.06.2025, в Банку на ім`я ОСОБА_3 відкрито рахунок у гривні. За період з 01.06.2023 01.10.2024 здійснювалися перерахування на картку № НОМЕР_3 на різні суми. Останній переказ в розмірі 8 800 грн.

Відповідно до квитанції від 09.10.2024, ОСОБА_3 здійснив переказ готівки в розмірі 6 500 грн. на рахунок отримувача ОСОБА_2 , призначення платежу «на навчання».

Згідно з квитанцією до платіжної інструкції №49846181 від 29.04.2025 ОСОБА_3 здійснив платіж в розмірі 8 700 грн. на рахунок Запорізького національного університету, призначення платежу: За навч. ОСОБА_2 , спец. Психологія, заочна фн, № дог. 46/24-М3, 1 к-рс, 1 сем., ОСОБА_3 .

Таким чином, матеріали справи свідчать, що станом на час розгляду справи в суді відповідачем добровільно сплачено загальну суму на навчання позивачки в розмірі 24 000 грн.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно з статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд відхиляє доводи сторони позивача щодо ухилення батьком ОСОБА_3 від надання коштів на навчання ОСОБА_2 , оскільки вказане спростовується наявними в матеріалах справи доказами, відповідно до яких відповідачем неодноразово надавалися кошти позивачу. Доводи позивачки про одноособове утримання повнолітньої доньки матір`ю ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду цієї справи.

Позивач не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у неї потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), що відповідає правовій позиції висловленій у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, приймаючи до уваги матеріальне становище повнолітньої дитини, яка навчається на заочній формі навчання, офіційно працевлаштована, має постійний дохід, а також стан здоров`я та матеріальне становище батька ОСОБА_3 , який добровільно оплачує позивачу її навчання (докази такої оплати наявні в матеріалах справи), суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. У зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог судом відмовляється.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273-274, 279 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 05.08.2025.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова