Справа № 509/4104/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко ПЛ.,

за участю секретаря Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в с. Овідіополь, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Перший Приморський Відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса)

про припинення аліментів та визнання виконавчого документа таким, який не підлягає виконанню,-

учасники цивільного провадження по справі:

позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Сакун Г.П.

відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Воронюк М.О.,-

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2024 року позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Відповідачка зареєстрована на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

Позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в структуриних підрозділах ДВС перебуває виконавче провадження №64579608 по примусовому виконанню листа № 2/509/4315/17 виданого 22.02.2018 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття, аліменти в розмірі частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина проживає та перебуває на утриманні позивача, відповідачка притягувалась до адміністративної відповідальності за домашнє насильство у сім`ї, а тому позивач просить суд припинити стягнення аліменти на утримання дитини та визнати вищевказаний виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача на позовних вимогах наполягає, просить розглянути справу на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідачка та її представник про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена, до суду відзив в порядку ст.178 ЦПК України не направила.

Відповідно до ст.18 ч.2 СК захист сімейних прав та інтересів : Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 3) припинення правовідношення, а також визнання його недійсним, скасування; 4) припинення дій, які порушують сімейні права;

Рух справи.

Ухвалою суду від 22.07.2024 року відкрито позовне провадження, розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.

Дослідивши надані суду матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступного.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1,2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, які встановлені судом.

Рішенням Овідіопольського районного суду м. Одеси від 18 січня 2018 року по справі № 509/4315/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітнього сина позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття.

На виконання зазначеного судового рішення, 22 лютого 2018 року Овідіопольським районним судом Одеської області було видано виконавчий лист №2/509/4315/17.

Згідно наданої довідки з Управління соціального захисту населення у Приморському районі м. Одеси № 497 від 17.03.2025 року за період часу з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2023 року з державної соціальної допомоги інваліда ІІ групи ОСОБА_1 здійснено відрахування на сплату аліментів у розмірі 52 048,14 гривень.

Згідно наданої довідки з Управління соціального захисту населення у Приморському районі м.Одеси №498 від 17.03.2025 року за період часу з 01 січня 2024 року по 01 березня 2025 року з державної соціальної допомоги інваліда ІІ групи ОСОБА_1 здійснено відрахування на сплату аліментів у розмірі 17 707,50 гривень.

Встановлено, що за період часу спільного проживання малолітнього ОСОБА_3 з позивачем у період часу з листопада 2020 року, з соціальних виплат позивача примусово стягнуто 69 755,64 гривень.

Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище матеріали, враховуючи, що дитина проживає з батьком - позивачем у справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідно припинити стягнення на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 . Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також із метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала та знаходилась у платника аліментів, отже слід припинити стягнення аліментів із 05 листопада 2020 року.

Щодо позовних вимог про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити, оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в порядку позовного провадження, проте законодавець чітко встановлює процесуальний порядок звернення до суду про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, зокрема зазначає про необхідність звернутися до суду саме з заявою, сторонами якої будуть боржник і стягувач, а не з відповідним позовом у порядку позовного провадження. Таким чином, враховуючи зазначене, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню вирішується в порядку, передбаченому ст.432 ЦПК України, а не в порядку позовного провадження, отже в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати

Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача адвокатом Сакуном Г.П. надано до суду клопотання про розподіл витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та відповідні підтверджуючі документи: копія договору про надання правничої допомоги; копія акту приймання-передачі; копія детального опису робіт (наданих послуг); копія квитанції про оплату правничої допомоги адвоката. Згідно акту виконаних робіт та квитанції про оплату адвокатських послуг вартість робіт складає 8 000 гривень.

Суду надано відповідний фінансово розрахунковий документ, який належним чином підтверджує факт оплати, а також об`єми, кількість та види конкретних послуг, що були надані позивачу адвокатом. Таким чином суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійно правничу допомогу у розмірі 8000 гривень.

Позивач по справі є особою з обмеженими можливостями та звільнений від сплати судвого збору, суд прийшов до висновку, що позов є частово обґрунтований. Згідно ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 1211,20грн.

Керуючись ст.ст.12,13,81,82,133,137,141,258-274, 432 ЦПК України, ст.ст.18,179,197 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Перший Приморський Відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) про припинення аліментів та визнання виконавчого документа таким, який не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18 січня 2018 року по справі № 509/4315/17 з 05 листопада 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійно правничу допомогу у розмірі 8000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20грн.

Копію рішення направити учасникам цивільного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.