Справа № 545/3459/24
Провадження № 2/545/179/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.

з участю секретаря Гаврися В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у відокремленому структурному підрозділі «Аграрно-економічного фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету» та є студенткою 3 курсу денної форми навчання.

Вказувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та оплату її навчання, тому просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, починаючи стягнення з дати подачі позову і до досягнення дитиною 23 років, а також просила стягнута витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Відповідач надав відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що він у розмові з позивачем не заперечував проти надання матеріальної допомоги доньці на навчання та пропонував з цією метою відкрити на ім`я доньки платіжну картку, на яку б здійснював би щомісячні грошові перекази. Також зазначав, що розмір аліментів 1/4 для нього є надто обтяжливим, оскільки він сплачує аліменти на користь позивача на утримання молодшого сина у розмірі 1/6 частини доходів, має на утриманні непрацездатних батьків та незадовільний стан свого здоров`я.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, а також додатково пояснила, що ОСОБА_3 на момент розгляду справи закінчила навчання у відокремленому структурному підрозділі «Аграрно-економічного фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету» та вступила до вищого навчального закладу, однак наказу про зарахування на теперішній час немає.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві. Відповідач додатково пояснив, що добровільно перераховує на рахунок доньки по 2000 грн щомісячно, починаючи з вересня 2024 року, а відтак вважає, що необхідність у задоволенні позову про примусове відрахування аліментів відсутня.

Залучена як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши через позивача заяву про розгляд справи без її участі, яка приєднана у судовому засіданні до матеріалів цивільної справи.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що 23 липня 2005 року між ОСОБА_1 (надалі Позивач), та ОСОБА_2 (надалі Відповідач) було укладено шлюб.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2017 року у цивільній справі № 545/2598/16-ц шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладений 23.07.2005 року в Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області (актовий запис № 57), розірвано (а.с. 6).

За час шлюбу у сторін народилися двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження від 24.02.2006 року серії НОМЕР_1 ), та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження від 15.03.2010 року серії НОМЕР_2 ).

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2014 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Полтавської області від 19 грудня 2017 року у справі № 545/4043/14-ц, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 08 жовтня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11 травня 2018 року у справі № 545/1263/17 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів на їхнє утримання - відмовлено.Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей задоволено повністю. Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з їхньою матір`ю ОСОБА_1 .

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11 травня 2018 року у справі № 545/1263/17 залишено без змін постановою апеляційного суду Полтавської області від 26 липня 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 виповнилося 18 років, у зв`язку з чим виплату аліментів на її утримання було припинено.

На момент подачі позовної заяви повнолітня донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалася у відокремленому структурному підрозділі «Аграрно-економічного фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету» на 3 курсі денної форми навчання.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України(додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу(утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 та постанові Верховного суду від 29.01.2018 року № 61-1717 св 18.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду погоджується з доводами колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, що завершення повнолітньою дочкою/сином, до досягнення ними 23 років, навчання на певному освітньому рівні та:

1) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти; або

2) безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю,

незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних начальних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти).

При цьому, як вступ (перехід) на наступний освітній рівень навчання, так і вступ (перехід) до іншого навчального закладу після завершення навчання та здобуття певного рівня освіти, пов`язані із певними часовими періодами, протягом яких не відбувається безпосередньо освітній процес, однак триває освітня діяльність, зокрема вступна кампанія (подача документів, здача іспитів, проходження співбесід, видання наказу про зарахування до навчального закладу тощо).

Такі процедури, що тривають певні періоди часу, є об`єктивними, нормативно врегульованими та їх тривалість не залежить від волі особи, яка здобуває освіту.

Виключення цих періодів із часу, протягом якого повнолітні дочка, син мають право на утримання, не узгоджується із вимогами статті 53 Конституції України, статей 1, 3, 10 Закону України "Про освіту", частини другої статті 199 СК України та є несправедливим.

Аналіз положень частини другої статті 199 СК України свідчить, що законодавець не передбачив такої можливості як зупинення нарахування аліментів, переривання сплати аліментів у певні періоди, зокрема, коли повнолітня дитина безпосередньо не бере участі в освітньому процесі, або звільнення платника аліментів від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням нею навчання в період канікул, переходу на навчання на інший освітній рівень або до іншого навчального закладу, зокрема вступу до магістратури. Правило частини другої статті 199 СК України виключно охоплює випадки припинення права повнолітньої дитини на утримання у разі припинення навчання, тобто закінчення або відрахування з навчання. Законодавець не передбачив винятку з правила частини першої статті 199 СК України, зокрема застереження про те, що канікулярний період, період вступу до вищого навчального закладу для здобуття вищого рівня освіти не входять до складу періоду нарахування та сплати аліментів одним із батьків на користь повнолітньої дитини.

Підсумовуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що ОСОБА_3 , яка досягла повноліття, продовжує навчатися, на момент розгляду справи є абітурієнткою, закінчила фаховий навчальний заклад спеціальної середньої освіти та вступає до вищого навчального закладу, а відтак потребує матеріального забезпечення обома батьками.

Також не можуть бути взяті до уваги доводи відповідача щодо самостійної, добровільної щомісячної сплати ним 2000 грн на утримання доньки, оскільки така сплата не забезпечує в повному обсязі право повнолітньої дитини на матеріальну допомогу від того з батьків, котрий не проживає разом з нею разом на час її навчання і до досягнення нею 23 річного віку та не гарантує добросовісного виконання вказаного обов`язку у майбутньому.

Крім того, відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За обставин, які склалися під час вирішення вказаного спору, суд вважає за доцільне роз`яснити сторонам, можливість укладення передбаченого ст. 189 СК України договору про сплату аліментів, відповідно до якого погодити суму та строк сплати та виконання.

Разом з тим, суд бере до уваги доводи відповідача щодо того, що у нього на утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання якого він сплачує аліменти в розмірі 1/6 від всього свого доходу, а також суд враховує наявність низки підтверджених документально хвороб у відповідача та наявність непрацездатних батьків похилого віку.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на утримання дитини, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу); саме такий розмір аліментів суд вважає розумним та достатнім для задоволення потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Щодо розподілу судових витрат суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Враховуючи те, що відповідач у відзиві заперечував проти стягнення з нього понесених позивачем судових витрат та часткове задоволення позовних вимог, суд виходячи з принципів розумності, співмірності, адекватності та пропорційності вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Беручи до уваги те, що позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір з відповідача слід стягнути на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 775,16 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 142, 258-259, 265, 279 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на період навчання - починаючи з 13.08.2024, але не пізніше, ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 775,16 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя Л. І. Стрюк