Справа № 304/854/24 Провадження № 2/304/103/2025
У Х В А Л А

01 серпня 2025 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Галас Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №304/54/24 за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Мельника Ярослава Юрійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Великоберезнянський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області про зняття арешту з нерухомого майна, -

У С Т А Н О В И В:

адвокат Мельник Я.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить зняти арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_1 згідно постанови відділу ДВС Перечинського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 травня 2012 року, 32539666 (реєстраційний номер обтяження 12520312).

Ухвалою судді від 07 травня 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 адвоката Мельника Ярослава Юрійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Великоберезнянський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області про зняття арешту з нерухомого майна; залучено Великоберезнянський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відтак призначено судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Сімнадцятого березня 2025 року представник ТОВ «ФК ФОРТ» Наваренко В.Г. в електронній формі через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, у якому просив позовну заяву залишити без задоволення. Покликається на те, що у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 607/3894/17 та від 15 травня 2019 року у справі № 335/12353/17-ц зазначено, що арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VІІ ЦПК України. Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 обґрунтувала свої вимоги тим, що накладення арешту на її майно порушує її права як власника, захист якого передбачено ст. 41 Конституції України, ст. 316-319, 321, 391 ЦК України. Однак, за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, а тому заява ОСОБА_1 про зняття арешту повинна розглядатися в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України (Судовий контроль за виконанням судових рішень). Оспорюваний арешт накладався не в інтересах ТОВ «ФК ФОРТ», таке не являлось і не являється стороною виконавчого провадження, в межах якого накладався цей арешт.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Мельник Я.Ю. у судове засідання не з`явилися, однак останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовну заяву підтримує повністю та просить задовольнити. Також просив звернути увагу у даній категорії справ на актуальну судову практику: пункт 17.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року в справі № 554/8004/16.

У судове засідання представник ТОВ «ФК ФОРТ» як відповідача ОСОБА_2 не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву одночасно просив судовий розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Представник Великоберезнянського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області як третьої особи Вогар В.В. у судове засідання також не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Суд встановив, що рішенням Перечинського районного суду від 14 квітня 2009 року у цивільній справі № 2-150/2009 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , мешканців АДРЕСА_1 , на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в собі Філії ВАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ суму боргу 357 290 грн 37 коп та 1 700 грн 00 коп сплаченого державного мита та 30 грн 00 коп витрат на інформаційно-технічне забезпечення (а. с. 11-14).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції від 10 травня 2012 року відкрито виконавче провадження № 32539666 з примусового виконання виконавчого листа № 2-150/09, виданого 18 травня 2009 року Перечинським районним судом Закарпатської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ВАТ комерційний банк «Надра» в собі Філії ВАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ суми боргу 357 290 грн 37 коп та 1 700 грн 00 коп сплаченого державного мита та 30 грн 00 коп витрат на інформаційно-технічне забезпечення (а. с. 15).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції від 10 травня 2012 року у даному виконавчому провадженні накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми 179 510 грн 18 коп, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 , лише в межах суми боргу (а. с. 16).

Поряд з цим, 22 серпня 2012 року у межах даного виконавчого провадження державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції винесено постанову про відмову у відкритті провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), якою відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-150/09, виданого 18 травня 2009 року Перечинським районним судом Закарпатської області про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ВАТ комерційний банк «Надра» в собі Філії ВАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ суми боргу 357 290 грн 37 коп та 1 700 грн 00 коп сплаченого державного мита та 30 грн 00 коп витрат на інформаційно-технічне забезпечення, з огляду на те, що вищевказаний виконавчий документ подано на примусове виконання з порушенням ст. 26 п. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а саме пропущено встановлений строк для пред`явлення документу до виконання (а. с. 17).

Крім цього, постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції від 22 серпня 2012 року про скасування процесуальних документів, у межах цього ж виконавчого провадження скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 травня 2012 року, оскільки встановлено, що виконавчий документ подано на примусове виконання з порушенням ст. 26 п. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а саме пропущено встановлений строк для пред`явлення документу до виконання (а. с. 18, 19).

Поряд з цим, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №373514819, сформованої 09 квітня 2024 року, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний наступний запис: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 12520312; зареєстровано: 21.05.2012 16:47:31 за №12520312; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 32539666, 10.05.2012, відділом ДВС Перечинського РУЮ; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить боржнику на праві приватної власності; власник: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції, код: 34570719; заявник: Відділ державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції, код: 34570719 (а. с. 9-10).

Ухвалою Перечинського районного суду від 29 липня 2021 року у цивільній справі № 304/810/21, що набрала законної сили 16 серпня 2021 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено частково - замінено сторону стягувача у справі №2-150/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» (, зареєстроване за адресою: 01021, м. Київ, вул. Мечникова, № 16), а у задоволенні вимог про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено повністю (а. с. 20-27).

У вказаній ухвалі судом встановлено, що відповідно до інформацій про виконавче провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (пропуск строку пред`явлення ВД) відмовлено у відкритті виконавчих проваджень №32540533 та № 32539666 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Перечинського районного суду від 15 вересня 2021 року у цивільній справі № 304/1049/21, що набрала законної сили 01 жовтня 2021 року, визнано зловживанням процесуальними правами подання Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» заяви про видачу дубліката виконавчого документа про стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі № 2-150/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання залишено без розгляду (а. с. 28-31).

Рішенням Перечинського районного суду від 31 січня 2024 року у цивільній справі № 304/1735/23, що набрало законної сили 04 березня 2024 року, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних відмовлено (а. с. 32-37).

У вказаному рішенні зазначено, що із автоматизованої системи виконавчого провадження № 32539666 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Мельник Я.Ю. суду надано постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції Беца С.А. від 22.08.2012 у виконавчому провадженні № 32539666, стягувач: ПАТ КБ «Надра», боржник: ОСОБА_1 , якою відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу з підстав, що виконавчий документ подано на примусове виконання з порушенням ст. 26 п. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а саме пропущено встановлений строк пред`явлення документу до виконання (у підтвердження суду також надано Інформація про виконавче провадження № 32539666 від 30.01.2024).

Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Як вбачається з повідомлення Великоберезнянського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області від 18 березня 2024 року № 617.7 представнику ОСОБА_1 адвокату Я.Мельнику відмовлено у задоволенні заяви про вжиття заходів для зняття (вилучення) арешту нерухомого майна, так як відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачені підстави для зняття арешту з майна. Оскільки підстав для винесення державним виконавцем постанови про зняття арешту з майна відсутні, а також відсутні технічні можливості винесення вказаної постанови в Автоматизованій системі виконавчого провадження у зв`язку з тим, що виконавче провадження ВП № 32539666, в межах якого була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 22 серпня 2012 року було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа). У зв`язку з вищевикладеним йому запропоновано на підставі частини 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» звернутись до відповідного суду для винесення ухвали про скасування (зняття/вилучення) арешту нерухомого майна, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером обтяження: 12520312 від 10 травня 2012 року, та який був зареєстрований працівниками відділу ДВС Перечинського РУЮ (а. с. 42-43).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 2, 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття Закону України «Про виконавче провадження»).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19) зазначено, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

Крім цього, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження №61-4726сво19) зазначено, що відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження.

Аналогічні за змістом правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 642/4263/21 (провадження № 61-17525св21) та від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/21 (провадження № 61-2303св23).

З огляду на те, що позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, тому не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, відтак суд приходить до висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

До того ж, надані позивачем матеріали свідчать про те, що постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка стала підставою для обтяження нерухомого майна боржника, було скасовано самим державним виконавцем у межах виконавчого провадження.

Посилання представника позивача на пункт 17.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року в справі № 554/8004/16, на думку суду, не є релевантним до правовідносин у даній справі.

Керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 16 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 19, 43, 255 ч. 1 п. 1, 258-261, 263, 447 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Мельника Ярослава Юрійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Великоберезнянський відділ державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області про зняття арешту з нерухомого майна закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що він в праві звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.