Справа № 570/1155/25
Номер провадження 2/570/1014/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Атаманюк С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення часток у спільній сумісній власності, -

в с т а н о в и в :

14.03.2025 року до Рівненського районного суду Рівненської області через свого представника адвоката Пилипчук Л.М. звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування.

Короткий зміст заяв та клопотань по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач та його представник зазначають про наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина та позивач прийняла спадщину. 15.02.2025 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т.В. позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_4 на праві власності. Окрім позивачки та її померлого чоловіка, вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, разом з отриманням свідоцтва на частку квартири, позивач також бажала отримати свідоцтво про право на спадщину частини земельної ділянки 0,0078 га з кадастровим номером :02:000:0659, місце розташування: АДРЕСА_2 , категорія земель землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить на праві спільної сумісної власності їй, спадкодавцеві ОСОБА_4 , відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-025, сформованої 04.03.2024 року.

Однак, 25.02.2025 року за №15/02-31 приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т.В. позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у вищевказаній земельній ділянці, оскільки така ділянка перебуває у спільній сумісній власності, частка спадкодавця ОСОБА_4 не визначена та у випадку смерті одного із співвласників нотаріус не може самостійно вирішити питання щодо поділу чи визначення частки з такої земельної ділянки, та роз`яснено, що для вирішення такого питання позивачці необхідно звернутися до суду.

Крім того, позивач зазначає про те, що з огляду на чинне законодавство, вважає частки співвласників на вищевказану земельну ділянку рівними: 1/4 належить позивачці; 1/4 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 1/4 ОСОБА_2 ; 1/4 ОСОБА_3 .

Таким чином, позивач зазначає про те, що оскільки частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку не визначені, позивач позбавлена можливості успадкувати майно після смерті свого чоловіка, ні вільно розпоряджатися своєю власністю часткою у спільній сумісній власності, що порушує гарантований конституційний принцип непорушності права власності. В інший спосіб, окрім як звернутися до суду, позивачка захистити своє право не має можливості.

На підставі викладеного позивачка просить визначити, що частка належна їй у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0078 га з кадастровим номером :02:000:0659, місце розташування: АДРЕСА_2 , категорія земель землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0078 га з кадастровим номером :02:000:0659, місце розташування: АДРЕСА_2 , категорія земель землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/4 земельної ділянки площею 0,0078 га з кадастровим номером :02:000:0659, місце розташування: АДРЕСА_2 , категорія земель землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Сплачений судовий збір просила залишити за нею.

23.04.2025 року відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву про визначення часток у спільній сумісній власності. Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнають позовні вимоги ОСОБА_1 , а також зважаючи на те, що вони також є співвласниками майна, а саме земельної ділянки площею 0,0078 га з кадастровим номером :02:000:0659, місце розташування: АДРЕСА_2 , категорія земель землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а оскільки один із співвласників помер, в позасудовому порядку визначити належні їм частки не виявляється за можливе, а тому задля захисту своїх спадкових прав та прав на належне їм майно, просять визначити, що 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0078 га з кадастровим номером :02:000:0659, місце розташування: АДРЕСА_2 , категорія земель землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить ОСОБА_2 , а 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0078 га з кадастровим номером :02:000:0659 місце розташування: АДРЕСА_2 , категорія земель землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить ОСОБА_3 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 19.03.2025 року позовну заяву залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків заяви.

21.03.2025 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 31.03.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання з участю учасників справи на 09:00 год. 29.04.2025 року.

23.04.2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_2 та ОСОБА_3

29.04.2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника, де остання також зазначила про те, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, а також визнає зустрічний позов.

29.04.2025 року підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з інших підстав до 10:00 год. 09.06.2025 року.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 09.06.2025 року, прийнято зустрічну позовну заяву від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та об`єднано в одне провадження. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 14:30 год. 04.07.2025 року.

04.07.2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та представника, де остання також зазначила про те, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, а також позивач визнає вимоги зустрічного позову та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явилися, були повідомлені про час та дату судового розгляду завчасно та належним чином, жодних заяв та клопотань до суду не направляли.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та з метою не допущення порушення права учасників на справедливий розгляд справи в розумні строки, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивачів та відповідачів на підставі документів та доказів, що наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 17.11.1990 року, ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина та спадщину прийняла дружина померлого ОСОБА_1 .

Так, згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2001 року, АТ «Оржівський деревообробний комбінат» посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 . належить на праві спільної сумісної власності без визначення часток ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцем 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 є ОСОБА_1 . Вказане право на власність зареєстроване в Спадковому реєстрі а також Державному реєстрі речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060 від 15.02.2025 року).

Згідно даних державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №625581, такий акт видано ОСОБА_6 , як власнику земельної ділянки площею 0,0078 га за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно списку співвласників земельної ділянки співвласниками земельної ділянки є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Згідно даних Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0659 за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності ОСОБА_6 , а також на праві спільної сумісної власності без визначення часток ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Згідно звіту з незалежної оцінки майна, а саме земельної ділянки загальною площею 0,0078 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , співвласниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ринкова вартість такої земельної ділянки становить 212 000,00 грн.

Згідно постанови приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0659, що належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що у праві власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_4 не визначено розмір її частки.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно із ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків установлених законом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Як на обґрунтування позовних вимог у справі ОСОБА_1 посилається, зокрема, на те, що невизначеність часток у праві спільної власності на земельну ділянку позбавляє її можливості належним чином оформити її спадкові права на частку у земельній ділянці, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій.

Разом з тим, відповідачі та позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з зустрічним позов, в якому підтримують заявлений до них позов ОСОБА_1 , а також водночас просили здійснити визначення часток у спільній сумісній власності для належного користування і розпорядження своїм майном, яким вони позбавлені можливості користуватися та розпоряджатися, оскільки їх частки у такому майні не визначені.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №466/1403/20 (провадження № 61-10035св22) зазначено, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

З аналізу чинних норм законодавства слідує, що особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власнику або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

З урахуванням наявних в розпорядженні суду матеріалів, а також аналізу чинних норм законодавства, суд приходить до висновку, що поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Аналогічне положення закріплено в статті 372 ЦК України.

Так, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно. ОСОБА_1 , яка є дружиною померлого, прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частки (яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 ) у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної сумісної власності померлому ОСОБА_4 , позивачці та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Разом з тим, згідно даних державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №625581, який виданий ОСОБА_6 , до спільного сумісного майна ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,0078 га за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно списку співвласників земельної ділянки такими є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Вказана інформація підтверджується даними Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Враховуючи, що земельна ділянка загальною площею 0,0078 га, з кадастровим номером :02:000:0659 за адресою: АДРЕСА_2 є об`єктом права спільної сумісної власності без виділення часток на підставі свідоцтва про право власності позивача та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , а також відповідачів та позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку, що відповідно до ст.89, ст.120 ЗК України та ч.2 ст. 372 ЦК України частки співвласників є рівними та кожному із них належить по 1/4 частині даного майна.

За таких обставин, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає виділенню по 1/4 частини земельної ділянки загальною площею 0,0078 га, з кадастровим номером :02:000:0659 за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Як вбачається з наявних в розпорядженні судді матеріалів ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею майна ОСОБА_4 , спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не претендують на частку земельної ділянки ОСОБА_4 .

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд визнає за ОСОБА_1 право на спадкування 1/4 частини земельної ділянки загальною площею 0,0078 га, з кадастровим номером :02:000:0659 за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, як спадкоємиці першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 .

За таких обставин суд приходить до переконання, що спадкове право власності позивачки ОСОБА_1 та відповідачки за зустрічним позовом на земельну ділянку, за захистом якого спрямоване її звернення до суду, порушено, а також порушуються права відповідачів позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користування своєю часткою у майні, а тому первісний позов та зустрічний позов підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., який вона просила залишити за нею.

Так, кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. При цьому, суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі волі позивача.

Таким чином понесені позивачем судові витрати слід залишити за нею.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування задоволити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення часток у спільній сумісній власності задоволити.

Визначити, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0078 га, з кадастровим номером :02:000:0659 за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд складає 1/4 частини.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частки земельної ділянки загальною площею 0,0078 га, з кадастровим номером :02:000:0659 за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

Визначити, що частка ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0078 га, з кадастровим номером :02:000:0659 за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд складає 1/4 частини.

Визначити, що частка ОСОБА_3 праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0078 га, з кадастровим номером :02:000:0659 за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд складає 1/4 частини.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 17.03.2023 року, орган, що видав 2610, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , виданий 17.07.2019 року, орган, що видав 2621, РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 25.07.2008 року, РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 06 серпня 2025 року.

Суддя Гладишева Х.В.