ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/3290/24

провадження № 22-ц/4809/1000/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О.Л., Письменний О. А.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»;

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2025 року (суддя Авраменко О.В.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк», Банк) звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 22 серпня 2016 року у розмірі 57822,21 грн станом на 04 червня 2024 року, яка складається з наступного: 37097,74 грн заборгованість за кредитом, 20724,47 грн заборгованість за відсотками.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 серпня 2016 року шляхом підписання анкети-заяви між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, на виконання умов якого відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Стверджується, що позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та у повному обсязі. Однак, відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, у результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 04 червня 2024 року складає пред`явлену до стягнення суму.

У поданому до суду першої інстанції відзиві на позов відповідачка визнала обставини підписання нею 22 серпня 2016 року заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», а також обставину наявності у неї заборгованості за тілом кредиту у розмірі 37097,74 грн. Разом з тим, оскільки у анкеті-заяві процентна ставка за кредитним лімітом не встановлена, вважає безпідставними вимоги Банку у частині стягнення заборгованості за відсотками. На підставі викладеного, просить позовну заяву задовольнити частково та стягнути з неї заборгованість лише за тілом кредиту (а.с.128-129).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2025 року у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» відмовлено.

Вирішуючи по суті позовних вимог спір у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22 серпня 2016 року шляхом підписання анкети-заяви.

За викладеного, на переконання суду, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом необхідно відмовити.

Судом зауважено, що з виписки по рахунках відповідача та розрахунку заборгованості, наданих позивачем, встановлено, що починаючи з 22 серпня 2016 року відповідачка користувалася кредитними коштами, позивачем нараховувались відсотки за користування кредитом, які частково сплачувались відповідачкою. При цьому, позивачем за рахунок несплачених відповідачем відсотків збільшено тіло кредиту.

Суд вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом, а також погашення несплачених відсотків за рахунок збільшення тіла кредиту є неправомірним. На переконання суду, у даному випадку сплачені відповідачкою кошти, які позивач безпідставно зарахував на погашення процентів при відсутності домовленості про їх сплату в підписаній відповідачем анкеті-заяві, підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Оскільки відповідачкою у рахунок погашення заборгованості сплачено кошти в розмірі 118755,50 грн, то суд дійшов висновку, що заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 37097,74 грн, яку просить стягнути позивач, утворилась виключно внаслідок неправомірного нарахування позивачем відсотків за користування кредитом та погашення несплачених відсотків за рахунок збільшення тіла кредиту, а відтак позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами наявність у відповідачки заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Враховуючи наведене, суд виснував, що позов АТ «Акцент-Банк» задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції у даній справі, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2025 рокуу даній справі та задовольнити позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» у повному обсязі. Вважає, що оскаржуване судове рішення є таким, що постановлене з порушенням матеріальних норм права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що Банком станом на час укладення договору, на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів», надано всю необхідну інформацію у письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору.

Вказує, що оскільки відповідачка отримала кредитну картку та користувалася кредитними коштами, вона повинна була сплачувати проценту ставку, а суд мав стягнути відсотки за користування кредитним коштами хоча б у розмірі облікової ставки НБУ.

Щодо посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену у постанові від 03 липня 2019 року, вважає, що навіть приймаючи до уваги зазначену правову позицію та нехтуючи наведеними скаржником постановами Верховного Суду, місцевий суд повинен був стягнути з відповідачки заборгованість за тілом кредиту.

Вважає необґрунтованими сумніви суду першої інстанції у наданому позивачем розрахунку заборгованості.

Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу

Згідно з відзивом на апеляційну скаргувідповідачка вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про неузгодження банком та позичальником ціни договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, оскільки Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розміщених в мережі Інтернет на сайті https://a-bank.com.ua/terms не містять підпису відповідачки. Вказує, що правова позиція,викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), була правильно застосована судом першої інстанції і наразі відсутні правові висновки суду касаційної інстанції, згідно з якими суд касаційної інстанції відступив від вказаного висновку. На переконання відповідачки, сам факт користування нею банківською карткою не є підставою для стягнення процентів за користування кредитом за відсутності факту погодження їх розміру. На підставі викладеного просить залишити судове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2025 року без змін, а скаргу АТ «Акцент-Банк» без задоволення (а.с. 182-183).

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 05 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою та встановлено строк для подання відзиву.

Відповідачка своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася. 06 травня 2025 року закінчено підготовчі дії; постановлено розгляд справи за апеляційною скаргою здійснювати без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, про що постановлено відповідну ухвалу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 496/1332/18 (провадження № 61-559св21) зазначив, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, з урахуванням того, що розгляд даної справи здійснювався у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22 серпня 2016 року між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, за умовами якого відповідачка отримала пластикову платіжну картку, на якій було встановлено кредитний ліміт. За умовами заяви, відповідачка згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 4).

До анкети - заяви позивач додав Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розміщених в мережі Інтернет на сайті https://a-bank.com.ua/terms (а.с. 33-40).

Довідкою за картками повідомляється, що у Банку ОСОБА_1 відкрито рахунок та видано наступні картки: № НОМЕР_1 зі строком дії до жовтня 2021 року; № НОМЕР_2 зі строком дії до вересня 2021 року та № НОМЕР_3 зі строком дії до жовтня 2027 року (а.с. 30).

Згідно з довідкою за лімітами за період з 22 серпня 2016 року по 04 червня 2024 року відповідачці встановлювались наступні кредитні ліміти: 22 серпня 2016 року 2000,00 грн; 07 лютого 2017 року 10000,00 грн; 22 вересня 2018 року 16000,00 грн; 25 січня 2019 року 38000,00 грн, 25 квітня 2024 року 37100,00 грн (а.с. 31).

Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по картці, відповідачка користувалась кредитним коштами та вносила плату у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, за твердженням позивача, у результаті неналежного виконання взятих на себе зобов`язань станом на 04 червня 2024 року за відповідачкою рахується заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 57822,21 грн, де: 37097,74 грн - заборгованість за кредитом та 20724,47 грн заборгованість за відсотками.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Загальними положеннями ЦПК України передбачено обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються, перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки, оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам процесуального закону відповідає у повній мірі.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248 зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

У контексті викладеного судом першої інстанції підставно взято до уваги, що Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк не містять підпису відповідачки, а тому їх не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети заяви. Зазначені документи розроблялися самим Банком, а тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома. Зокрема, у даній справі Банк мав підтвердити, що на час укладення договору з відповідачем діяли саме ті Умови та Правила, а також Тарифи, витяги з яких долучені до матеріалів справи.

Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідачку було ознайомлено саме з тими Тарифами, а також Умовами і Правилами надання банківських послуг, які були чинними саме на момент підписання позичальником анкети - заяви про приєднання.

При цьому, судом не приймаються до уваги наявні в матеріалах справи роздруківка із сайту Банку, оскільки інформація, що в ній зазначена, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони зобов`язання (кредитора).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/terms, які також містять Тарифи, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Отже, за відсутності доказів того, що сторони у встановленому чинним законодавством порядку погодили умови щодо розміру, порядку нарахування, порядку та строків сплати процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки 20724,47 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Інший висновок суду не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також покладав на слабшу сторону зобов`язання - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

При цьому, застосування судом першої інстанції під час вирішення спору у даній справі правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19) є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Так, суд касаційної інстанції неодноразово керувався тим, що єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою принципу правової визначеності.

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) про якість судових рішень зазначила, що судді повинні послідовно застосовувати закон. Однак коли суд вирішує відійти від попередньої практики, про це потрібно чітко зазначати в рішенні.

Разом з тим, підстави від відступу від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, колегією суддів не вбачаються, скаржником такі підстави також наведені не були.

У частині вирішення вимоги про стягнення з відповідачки основної заборгованості (тіла кредиту) за кредитним договором у сумі 37097,74 грн необхідно зауважити наступне.

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Близька за змістом правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 920/611/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 910/1873/20.

На підтвердження доводів позову позивачем було надано до суду розрахунок заборгованості та виписка по картці, з яких вбачається, що відповідачка користувалась кредитним коштами та вносила плату у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Надані позивачем розрахунок свідчить, зокрема, що відповідачкою у рахунок погашення кредиту сплачено кошти у загальному розмірі 118755,50 грн, у тому числі - на погашення відсотків за користування кредитом у розмірі 54616,37 грн.

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, сплачені відповідачкою у рахунок погашення заборгованості за кредитом кошти були безпідставно зараховані позивачем у рахунок погашення заборгованості за відсотками, розмір яких, як встановлено вище, сторонами погоджено не було.

Беручи до уваги викладене та враховуючи сплату відповідачкою у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором коштів у загальному розмірі 118755,50 грн, що не спростовано Бакном, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у позивача підстав стверджувати про наявність у відповідачки заборгованості за тілом кредиту у сумі 37097,74 грн. Тому судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні зазначеної позовної вимоги.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого суду, а зводяться до власного суб`єктивного розуміння як спірних правовідносин, так і їх нормативно-правового регулювання.

Таким чином, визначені процесуальним законом підстави для зміни або скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2025 року у даній справі, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний