Справа № 307/2783/25
Провадження № 2-о/307/60/25

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

04 серпня 2025 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Стецюк М.Д., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 , де заінтересовані особи: Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, Тячівська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Варга Дмитро Дмитрович, звернулася до суду з заявою, де заінтересовані особи: Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, Тячівська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення.

Просить встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, саме в період з 1985 року до моменту смерті спадкодавця до 2025 року включно. Визнати ОСОБА_1 спадкоємицею четвертої черги щодо майна померлого та визначити, що встановлений факт має юридичне значення для оформлення спадщини як спадкоємця четвертої черги.

Дослідивши матеріали заяви, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1ст. 5 ЦПК України).

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Підставою для розгляду цивільної справи в порядку окремого провадження можливого за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2)встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено у ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України.

За нормою частини другої ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як роз`яснено у пункті 2Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування»справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Спір щодо спадкового майна, у тому числі і встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем, підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Виходячи зі змісту поданої заяви, встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для прийняття спадщини щодо майна померлого ОСОБА_3 , з яким вона проживала однією сім`єю, з подальшою метою отримання спадку.

У той же час підстави та порядок спадкування за законом регулюються положеннями Книги Шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України.

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Крім того, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги, заявниця ОСОБА_1 об`єднує дві вимоги: про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання спадкоємцем четвертої черги, які підлягають розгляду в порядку різних проваджень - окремого провадження та позовного провадження. Так, вимога про визнання спадкоємцем четвертої черги не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заявницею ОСОБА_1 заявлено вимогу про встановлення факту проживання разом із спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом, яке не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, для реалізації майнових прав про визнання права власності у порядку спадкування, виникнення у заявниці права на спадкування за законом, що є окремим предметом доказування та має здійснюватися шляхом подання до суду відповідного позову в порядку та з підстав, визначених ст. 1264 ЦК України.

При цьому суд враховує, що за змістом частини 1 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Той факт, що заявниця має намір прийняти спадщину дає підстави вважати про наявність спору про право, оскільки у такому випадку у заявника існує спір про право з відповідною територіальною громадою.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 521/13620/18

У силу вимог ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі за заявою, слід відмовити та роз`яснити заявнику право звернення до суду за захистом своїх прав в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 186, 315 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , де заінтересовані особи: Солотвинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, Тячівська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду за захистом своїх прав в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її складання.

Суддя М.Д.Стецюк