Справа № 931/318/25
Провадження № 2/931/196/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Безп`ятко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Левчук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

25 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся в суд з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 січня 2009 року шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 розірвано. Від спільного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Локачинського районного суду Волинської області від 10.11.2020 у справі № 931/764/20 ухвалено стягувати з позивача аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На підставі рішення суду, щодо ОСОБА_2 відкриті виконавчі провадження, згідно яких він сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 всіх видів свого заробітку, починаючи з 18 вересня 2020 року. Вважає, що розмір частки аліментів підлягає зменшенню з урахуванням обставин, визначених ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Тому, при визначенні розміру аліментів щодо повнолітнього сина ОСОБА_3 потрібно врахувати, що у позивача є ще одна малолітня дитина на утриманні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, на визначення розміру аліментів впливає наявність у позивача двох непрацездатних батьків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонеркою по інвалідності ІІ групи, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є пенсіонером за віком довічно. Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно ОСОБА_3 є власником житлового будинку садибного типу загальною площею 56,5 кв.м., що свідчить про зміну матеріального становища дитини, що є підставою для перегляду розміру аліментів. Звертає увагу суду на те, що у зв`язку з встановленим діагнозом: легка розумова відсталість з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю та параноїдними включеннями, ОСОБА_3 не може самостійно розпоряджатися коштами, що йому виплачуються в порядку стягнення аліментів з позивача. Водночас, незважаючи на те, що йому встановлена ІІ група інвалідності з дитинства довічно, з протипоказанням роботи з психоемоційним навантаженням, однак працевлаштування в цілому не є забороненим або протипоказаним, за станом його здоров`я індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю передбачена рекомендація працетерапія з домашніми умовами. Поряд з вище наведеними обставинами слід враховувати наявність у відповідача пенсійного забезпечення у вигляді пенсії у зв`язку з інвалідністю в розмірі не меншому 2520 грн на місяць.

Просить змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі рішення Локачинського районного суду Волинської області від 10.11.2020 року у справі № 931/764/20 та виконавчого листа № 931/764/20 від 15.12.2020, виданого Локачинським районним судом Волинської області, на користь ОСОБА_3 та визначити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/12 всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 19 червня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується розпискою (а.с. 64).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився також, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки (а.с. 66). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та відповідача.

Представник позивача Чабан Р.Л. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Крім того, зазначив, що нещодавно під час обстрілу у м. Луцьк було частково зруйновано будинок, у якому знаходиться квартира дружини позивача, в якій вони проживають, та надав копії документів, що підтверджують даний факт.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Холопичі Локачинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 серпня 1999 року, з якого вбачається батько дитини ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 (а.с. 19).

15 січня 2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 01, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , видане ВДРАЦС Локачинського РУЮ Волинської області (а.с.16).

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 18 вересня 2020 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с. 11-14).

Як вбачається із постанови головного державного виконавця Локачинського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Шмідт О.О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №931/764/20 від 15.12.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/4 частини аліментів з усіх видів заробітку, починаючи з 18 вересня 2020 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с. 15).

Також, судом встановлено, що згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 203157 від 10.05.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено ІІ групу інвалідності довічно, особа з інвалідністю з дитинства. Згідно наданої довідки ОСОБА_3 протипоказана робота з психоемоційним навантаженням (а.с.21).

Як встановлено з індивідуальної програми реабіалітації інваліда №438 від 10.05.2023 року Волинського обласного бюро Психоневрологічна спеціалізована МСЕК у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалід дитинства другої групи в зв`язку з встановленим йому діагнозом має обмеження життєдіяльності, а саме: до спілкування, контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, навчання, професійного навчання, здобуття освіти, йому протипоказана робота з психоемоційним навантаженням, для реабілітації надано рекомендації. (а.с. 23-25).

Відповідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Тобто, батьки продовжують бути зобов`язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: дочка або син є непрацездатними; непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надати таку допомогу.

Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги - пенсій та допомог у зв`язку з інвалідністю. При цьому якщо особа, хоча і є інвалідом з дитинства, але отримала професію (наприклад, програміста) та самостійно заробляє гроші, вона не може вимагати утримання від своїх батьків.

Крім того, згідно правового висновку Верховного Суду у справі № 459/1381/18 тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги.

На відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Батьки не будуть зобов`язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, за змістом статей 182, 192, 198 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального стану платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Однак, при розгляді позовів про збільшення/зменшення розміру аліментів, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 і ця судова практика є незмінною.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, виходячи з наведеного положення закону, при вирішення вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів до 1/12 частки від усіх видів заробітку (доходів), позивач посилався на те, що його утриманні перебуває малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двоє непрацездатних батьків, серед яких його мати ОСОБА_6 є особою з інвалідністю ІІ групи, а також на те, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку садибного типу, що на думку позивача свідчить про зміну матеріального становища дитини.

Судом встановлено, що 04.06.2010 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_8 уклали шлюб, зареєстровиний відділом ДРАЦС Луцького МУЮ, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис № 490, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 04.06.2010 року. Під час шлюбу у подружжя народилася дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 23.11.2012 року (а.с. 17,20).

Однак, та обставина, що на утриманні позивача перебуває його малолітня дитина ОСОБА_5 була врахована під час ухвалення рішення Локачинським районним судом Волинської області від 10 листопада 2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів для осіб, які втратили працездатність (а.с. 11-14).

Крім того, покликання позивача про те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, серед яких мати є особою з інвалідністю, жодними належними доказами не підтверджено, а копія Свідоцтва про народження позивача та копії пенсійних посвідчень батьків не свідчать про те, що вони перебувають на утриманні позивача.

Із довідки про доходи № 86 від 25.07.2025 року, вбачається, що ОСОБА_2 працює на ДП "Луцький ремонтний завод "Мотор" на посаді терміст, з липня 2024 року по червень 2025 року йому нараховано заробітну плату в сумі 726651,65 грн та сума сплачених аліментів 142328,03 грн (а.с. 74).

Таким чином, враховуючи матеріальний стан позивача, він має змогу сплачувати аліменти.

Водночас, із копії інформаційної довідки з Державного реєстру реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 423589807 від 22.04.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку садибного типу, загальною площею 56,5 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.2025 (а.с. 28).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, відзиву на позов та будь-яких клопотань від нього не надійшло.

Таким чином, суд встановив, що у відповідача ОСОБА_3 змінився майновий стан, оскільки він став власником житлового будинку садибного типу .

Окрім того, представник позивача зазначив, що в ході розгляду справи виникли обставини, які частково впливають на матеріальне становище позивача, в підтвердження чого надав копії наступних документів.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 04 червня 2010 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 укладено шлюб, який зареєстровано 04 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с. 69).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 09.04.2009 року та копій витягів з Державного реєстру речових прав № 432605518, №432605642 від 24.06.2025 року, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_8 та членам її сім`ї ОСОБА_9 (а.с. 69 на звороті, 70).

Із копії витягу з ЄРДР вбачається внесення відомостей до реєстру, зокрема, щодо здійснення 06.06.2025 року обстрілу території міста Луцьк із застосуванням крилатих ракет та безпілотних літальних апаратів, внаслідок якого вбито мешканців у будинку АДРЕСА_3 (а.с. 71).

Із копії відповіді виконавчого комітету Луцької міської ради № 34.7-6/1960/2025 від 10.07.2025 року вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 11.06.2025 № 370-1 «Про затвердження Порядку надання допомоги на оплату оренди житла мешканцям Луцької міської територіальної громади, житло яких стало непридатним до проживання внаслідок ворожої атаки російської федерації» об`єкт за адресою: АДРЕСА_4 , внесено до переліку пошкоджених/зруйнованих житлових приміщень, які стали непридатними для проживання внаслідок ворожої атаки російської федерації 06.06.2025. У зв`язку з цим, власнику/співвласнику або особі, яка фактично проживала у вищевказаному помешканні, щомісячно виплачуватиметься матеріальна допомога у розмірі, що не перевищує 14 000,00 грн, а у разі укладення договору оренди на меншу суму, виплата буде здійснюватися у розмірі встановленому договором оренди. Матеріальна допомога призначається з дати укладання договору оренди (а.с. 71 на звороті). Отримання нею матеріальної допомоги підтверджується копією виписки по картковому рахунку ОСОБА_10 (а.с. 72).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що після ухвалення рішення Локачинського районного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року у відповідача змінився майновий стан, а саме він придбав за договором купівлі-продажу житловий будинок, а позивач змушений нести додаткові витрати у зв`язку із знищенням житла його сім`ї, суд вважає, що раніше визначений рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню до 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а відтак позов підлягає до часткового задоволення.

Приймаючи саме таке рішення суд виходить також з того, що визначений судом розмір аліментів не буде порушувати основні соціальні гарантії, надасть можливість забезпечити інтереси особи, яка втратила працездатність, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме критерію щодо рівності батьків у понесенні витрат на утримання дітей, а також загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року зазначено, що у випадку зміни розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо судових витрат, то позивач питання про відшкодування витрат по сплаті судового збору не ставить.

На підставі ст. ст. 141, 180-182, 183, 192, 198 СК України, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі рішення Локачинського районного суду Волинської області від 10 листопада 2020 року на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складено 07.08.2025 року.

Суддя Локачинського районного суду О.І. Безп`ятко