ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2025 року м. Кропивницький

справа № 395/1994/24

провадження № 22-ц/4809/574/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковський О. Л., Дьомич Л.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Артеміда-Ф» на заочне рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року (суддя Орендовський В. А.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

В листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Артеміда-Ф» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 70365878, згідно з умовами якого відповідач отримала 5 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредит видавався строком на 30 днів.

Позивач вказав, що кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами кредитного договору. Відповідачка свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаним договором. Станом на 06.11.2024 заборгованість відповідачки перед позивачем становить 8750 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн; заборгованість за відсотками 3750 грн.

30.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Артеміда-Ф» укладено договір факторингу за № 3011. Згідно цього договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс», включно і до ОСОБА_1 , порядковий номер згідно реєстру боржників 202.

На підставі наведеного позивач просив задовольнити позовні вимоги, а також понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2024 позовні вимоги Товариства зобмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором № 70365878 від 27.02.2023 в розмірі 8750 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

В апеляційній скарзі позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Артеміда-Ф», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення суду першої інстанції змінити та збільшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача у суді першої інстанції, з 1 500 грн до 7 000 грн.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» просило суд стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000 грн. На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у цій справі. Суд не мав права вирішувати питання про зменшення розміру зазначених витрат, оскільки на адресу суду не надходило клопотання відповідача з чітким обґрунтуванням неспівмірності таких витрат. Крім того, в умовах договору про надання правової допомоги сторони погодили фіксований розмір гонорару в 7 000 грн, а тому суд не вправі був втручатися у договірні правовідносини.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачка не подала.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

В апеляційній скарзі представник позивача оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині витрат на правничу допомогу, рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Відповідно до статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Також у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру» зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При зверненні в суд з позовом стороною позивача надано договір про надання правової допомоги № 20241104-7Ш від 04.11.2024, укладений між ТОВ «ФК «Артеміда Ф» та адвокатом Бачинським О.М. (а. с. 23), попередній (орієнтовний) розрахунок (а. с. 24), копію ордера про надання правничої допомоги (а. с. 6 зворот), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001477(а. с. 24 зворот).

В силу п.4.2. Договору від 04.11.2024 у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта (задоволення позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду в розмірі 7000 грн, а відповідно п. 4.5. Договору обумовлено, що за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін (сторонами). Акт надсилається клієнту поштою (електронною поштою, передається особисто). На письмову вимогу клієнта, адвокат може надати акти про надання правової допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової допомоги.

Пункт 4.6. вказаного Договору визначає, що акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокату письмові аргументовані заперечення на акт (а.с.23).

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Такий правовий висновок узгоджується з висновками Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19.

У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

З аналізу наведеного, можна дійти висновку, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Отже, у зв`язку із задоволенням позовних вимог із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги представника позивача заслуговують на увагу.

В апеляційній скарзі, представник позивача заявив клопотання про стягнення на користь його довірителя із відповідачки понесених судових витрат на правничу допомогу при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

До апеляційної скарги додано договір про надання правової допомоги №20241216-9К від 16.12.2024, який укладено між ТОВ «ФК «Артеміда Ф» та адвокатом Бачинським О. М.., в п.4.2. якого обумовлено, що у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта, останній зобов`язаний сплатити адвокату винагороду у розмірі 4 000 грн (а.с. 66-67), розрахунок (а.с. 68), копію ордера про надання правничої допомоги (а.с. 60).

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із частиною 1 статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги стосуються лише розподілу витрат при розгляді справи, які не можна ототожнювати з витратами на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи по суті спору. Тому таку заяву про стягнення/розподіл судових витрат слід розглядати як заяву про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Отже, хоч апеляційну скаргу і задоволено, витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 4000 грн. не підлягають відшкодуванню з вказаних причин.

Згідно пункт 4 частини 1статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задовольнити частково.

Заочне рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2024 року - змінити. Викласти мотивувальну частину рішення щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу в редакції цієї постанови та доповнити резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту:

«Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» () витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.»

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич