провадження № 2/208/633/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похваліти С.М., за участі секретаря судового засідання Шабельник Р.М., представника відповідача адвоката Савельєвої Т.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Адвокат Мотуз О.В., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» подав до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 21 грудня 2004 року був прийнятий учнем гірника підземного до ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська-Західна-1» та 16.08.2024 року був звільнений.

За час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом форми Н-1/П про розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку від 07 вересня 2022 року.

29.07.2022 р. о 17 годині 00 хвилин, під час проходу через вентиляційні двері ОСОБА_1 , внаслідок впливу депресії не втримав рівновагу і впав на підошву виробки. При спробі підвестися на ноги відчув гострий біль в області лівої руки. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надали потерпілому першу допомогу і супроводили його на поверхню шахти. Після відвідування лазні ОСОБА_1 відбув з підприємства. О 20 годині 00 хвилин, у зв?язку з погіршення самопочуття ОСОБА_1 звернувся за медичної дорогою в КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування» Покровської міської ради.

Також, за час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 12 липня 2024 року, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість (ІІІ ст.), помірна ступінь зниження слуху за класифікацією ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та пнневмоконіоз (q/p, 2/3, pi), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза загострення, ЛН І-ІІ (першого-другого ст.)

П. 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за наступних обставин: у зв?язку з недосконалістю технологічного процесу (зокрема, через виділення значних концентрацій пилу, переважно фіброгенної дії, генерацію виробничого шуму під час роботи технологічного устаткування тощо) недостатньою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу (фільтрами до протипилових респіраторів) та недосконалістю технологічного процесу (зокрема, неможливістю застосування засобів малої механізації на усіх ланках технологічного процесу, неможливістю механізації та автоматизації певних видів робіт через складні гірничо-геологічні умови. О.П. Заєць виконував роботи в умовах впливу пилу, переважно фіброгенної дії, концентрація якого перевишувала ГДК, в умовах вимушеної робочої пози, що перевищували допустимі параметри, та виробничого шуму, еквівалентний рівень якого перевищував гранично допустимий.

Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: пил переважно фіброгенної дії - фактична величина 63,3мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни - 80% зміни. Виробничий шум - фактична величина 80,5 БА, при нормативному значенні 80 дБА. Робоча поза: перебування у позі «стоячі» 62,5% часу зміни, при нормативному значенні 60% часу зміни.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 26 грудня 2022 року серії 12 ААА № 120123 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 20% через трудове каліцтво.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 вересня 2024 року серії 12 ААА № 146787 позивачу первинно-повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з яких, первинно: 30% - пневмоконіоз, 15% - хронічна приглухуватість, повторно 20% - трудове каліцтво.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 вересня 2024 року серії 12 ААГ № 860756 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності.

У зв`язку з вказаними професійними захворюваннями та виробничою травмою порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання професійного захворювання та виробничої травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування.

Окрім того, внаслідок хронічного професійного захворювання та виробничої травми, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості.

Все це постійно та негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.

Ушкодження має негативний вплив не лише на працездатність позивача, а й загалом на можливість організовувати своє життя. Ці набуті, внаслідок виробничих травм, вади нагадують про себе позивачу щохвилини та створює для нього постійний безперервний дискомфорт.

Просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок хронічного професійного захворювання та нещасного випадку на виробництві суму грошових коштів у розмірі 245 000,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2024 року цивільну справу № 208/10458/24 передано до провадження судді Похваліти С.М.

Ухвалою суду від 11.02.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Від представника позивача адвоката Мотуза О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника.

В судовому засіданні представник відповідача Савельєва Т.Д. заперечувала щодо задоволення позову, посилалась на обставини викладені у відзиві на позову та просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи.

Згідно до трудової книжки ОСОБА_1 21 грудня 2004 року був прийнятий учнем гірника підземного до ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська-Західна-1»; 3 05.08.2008р. ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійськ-Західна №1» змінено найменування на ВАТ «Шахтоуправління «Покровське». З 01.10.2008р. ВАТ «Шахтоуправління «Покровське» змінено найменування на ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійськ-Західна №1»; 3 07.09.2010р. ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійськ-Західна №1» змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»; 13.05.2017 року був звільнений; 25 травня 2017 року був прийнятий до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» 16.09.2017 року був звільнений; 04 жовтня 2017 року був прийнятий до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», з 13.09.2018 року Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» змінено найменування на Приватне акціонерне товариство Шахтоуправління «Покровське», 16.08.2024 року був звільнений у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Згідно Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання, аварії, що стався 29.07.2022 року о 17 годині 00 хвилин, утворена комісія наказом ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 01.09.2022 року №873ТБ, зазначено, що сталось падіння потерпілого під час пересування, особи що допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці ОСОБА_1 .

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 11 липня 2024 року, комісією було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, а саме: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість (ІІІ ст.), помірна ступінь зниження слуху за класифікацією ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , пневмоконіоз (q/p, 2/3, pi), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза загострення, ЛН І-ІІ (першого-другого ст.), який встановлений клінікою професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» та встановлено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з роботою ОСОБА_1 в шкідливих умовах праці на підприємстві ПрАТ «ШУ «Покровське».

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 26 грудня 2022 року серії 12 ААА № 120123 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 20% через трудове каліцтво.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 вересня 2024 року серії 12 ААА № 146787 позивачу первинно-повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з яких, первинно: 30% - пневмоконіоз, 15% - хронічна приглухуватість, повторно 20% - трудове каліцтво.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 вересня 2024 року серії 12 ААГ № 860756 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №43233045, витягу із амбулаторної карти та медичного висновку №23/615, позивач має професійне захворювання та проходить лікування у зв`язку з виробничою травмою та хронічним професійним захворюванням.

З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав.

Згідно з нормами Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

Крім того, статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Так, відповідно ч. 1-4 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Нещасний випадок з позивачем ОСОБА_1 стався під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання, аварії, що стався 29.07.2022 року о 17 годині 00 хвилин на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» нещасний випадок з ОСОБА_1 стався під час виконання ним трудових обов`язків за режимом роботи підприємства, нещасний випадок є таким, що пов`язаний з виробництвом, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав закритий перелом головки променевої кістки лівої верхньої кінцівки.

Відповідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 12 липня 2024 року, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, ОСОБА_1 отримав професійне захворювання в наслідок роботи в тяжких умовах праці, зокрема: висока концентрація пилу, переважно фіброгенної дії, виробничий шум, що перевищував допустимі норми та вимушена робоча поза.

На підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку професійним хронічним захворюванням та виробничою травмою, позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває незручності в зв`язку з отриманими захворюваннями та травмами.

Виходячи із наведених вище обставин, ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування за рахунок роботодавця, тобто ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське».

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі № 212/754/18, сам по собі факт отримання позивачем ушкодження здоров`я під час виконання ним трудових обов`язків, який встановлено актом про нещасний випадок на виробництві та висновком МСЕК, є підставою для відшкодування відповідачем моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановлено, що у зв`язку з травмами на виробництві та професійним захворюванням позивачу встановлено у сукупності 65% втрати професійної працездатності та він визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 130 000,00 грн. буде відповідати судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

При цьому, суд враховує, що відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Тобто, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21 та постанові Верховного Суду від 06 січня 2025 року у справі № 212/4843/24.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже, вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 130 000,00 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1 300,00 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 3,5,12,13,18, 258, 265,268,273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , судовий збір на користь держави у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», , адреса: Донецька обл., м. Покровськ, площа Шибанкова, буд. № 1 а.

Повний текст судового рішення складено 02.06.2025 року о 09:45 год.

Суддя Похваліта С. М.