ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 676/2526/21

провадження № 61-11647св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік 0. М.,

Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернівці,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пілінський Сергій Ігорович, на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2023 року у складі судді Бондаря 0.0. та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 04 липня 2023 року у складі колегії суддів Янчук Т. 0., Грох Л. М.,

Ярмолюка 0. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці (далі -

КЕВ м. Чернівці), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних Сил України, виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради, про визнання незаконним рішення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що вони, як наймачі, які законно вселились у квартиру

АДРЕСА_1 і є в ній зареєстрованими мають право на приватизація вказаного житла.

28 січня 2021 року вони звернулись до КЕВ м. Чернівці із заявою про передачу їм квартири у приватну власність відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон № 2482-ХІІ).

Спірна квартира перебуває у державній власності, належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні КЕВ м. Чернівці та знаходиться на балансі виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради.

Рішенням КЕВ м. Чернівці від 27 лютого 2021 року № 588 їм відмовлено у приватизації спірної квартири, оскільки право власності на неї зареєстровано за Міністерством оборони України, а позивачі без будь яких правових підстав проживають у ній.

Позивачі вважають вказану відмову безпідставною та незаконною та вважають, що мають право на приватизацію вказаної квартири відповідно до діючого законодавства.

Уточнивши позовні вимоги, позивачі просили:

- визнати незаконним рішення КЕВ м. Чернівці від 27 лютого 2021 року

№ 588 про відмову ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у приватизації квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право на приватизацію спірної квартири;

- зобов`язати КЕВ м. Чернівці як орган приватизації вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність спірної квартири, яка використовується ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на умовах найму згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачі не мають законних підстав на проживання у спірній квартирі, а тому рішення КЕВ м.Чернівці про відмову позивачам у приватизації спірної квартири ґрунтується на вимогах діючого законодавства України.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що правові підстави для приватизації позивачами спірного майна на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

31 липня 2023 року ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Пілінський С. І. шляхом поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України - відсутність правового висновку Верховного Суду щодо приватизації державного житлового фонду України громадянами, а саме житлового приміщення, до якого особи вселилися на підставі відповідного договору купівлі-продажу, набувши право власності на неї, однак яка у подальшому за рішенням суду була передана з приватної власності у державну.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Пілінський С. І. на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року, витребувано справу із суду першої інстанції.

13 грудня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що позивачі вселилися у спірну квартиру на підставі чинного договору купівлі-продажу від 11 грудня 2009 року, а не на підставі ордеру, який був визнаний недійсним, що унеможливлює їх виселення із зазначеного житлового приміщення. Та обставина, що спірна квартира з приватної власності ОСОБА_1 перейшла у власність держави не є правовою підставою для їх виселення. Договір купівлі-продажу не визнаний в судовому порядку недійсним, а тому позивачі мають право на приватизацію спірного майна.

Доводи інших учасників справи

27 листопада 2023 року КЕВ м. Чернівці через систему «Електронний суд» подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відзив КЕВ м. Чернівці мотивований тим, що відповідно до

статті 58 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) ордер на жиле приміщення є єдиною підставою для вселення в приміщення. Ордер на житло підтверджує наявність в особи відповідного права користування житловим приміщенням. Водночас відповідним судовим рішенням ордер на квартиру АДРЕСА_1 виданий на сім`ю ОСОБА_6 визнано недійсним на підставі статті 59 ЖК України, у зв`язку з чим позивачі не мають законних підстав на проживання у спірній квартирі.

27 листопада 2023 року Міністерство оборони України через систему «Електронний суд» подало до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 178 ЦПК України до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

У частині четвертій статті 395 ЦПК України передбачено, що до відзиву на касаційну скаргу додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

До відзиву КЕВ м. Чернівці не додало доказів надсилання його копії позивачу та іншим учасникам справи, у зв`язку з цим Верховний Суд вважає необхідним залишити відзив без розгляду.

24 листопада 2023 року до Верховного Суду надійшли додаткові пояснення Генерального штабу Збройних Сил України, у яких третя особа посилається на те, що приватизація квартири здійснюється лише за наявності ордера на неї.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням КЕВ м. Чернівці від 28 лютого 2021 року № 588 відмовлено ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у приватизації квартири АДРЕСА_1 , оскільки вказана квартира належить до житлового фонду Міністерства оборони України та перебуває у повному оперативному управлінні КЕВ м. Чернівці, рішенням суду визнано недійсним ордер на вказану квартиру, у зв`язку з чим позивачі без будь-яких правових підстав проживають у спірній квартирі, а тому не мають права на приватизацію.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2014 року у справі № 676/7434/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 20 травня 2014 року, визнано недійсним ордер серії КП.,№ 001958 від 12 червня 2008 року, виданий виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради громадянам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 56,1 кв. м, визнано розпорядження відділу обліку, розподілу та приватизації житла Кам`янець-Подільської міської ради

від 12 вересня 2008 року № 375 про приватизацію ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 56,1 кв. м незаконним, визнано свідоцтво про право власності на житло, серії НОМЕР_1 , видане відділом обліку, розподілу та приватизації житла Кам`янець-Подільської міської ради на квартиру

АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_7 недійсним.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2015 року у справі № 676/5763/14-ц, яке залишено без змін

ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 04 лютого 2016 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 21 грудня 2016 року, витребувано у ОСОБА_11 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яке є власністю держави в особі Міністерства оборони України та знаходиться на праві господарського відання КЕВ м. Чернівці та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 та зареєстровано право на вказане майно за Міністерством оборони України.

Відповідно до довідки від 17 вересня 2021 року № 01-38/278 ОСОБА_3

з 22 вересня 2009 року до 15 серпня 2014 року участі у приватизації державного житла не брала.

Згідно з довідкою від 20 вересня 2021 року № 120.83-90/50 ОСОБА_3

з 22 вересня 2009 року до 15 серпня 2014 року приватизаційні житлові чеки не використовувала та участі у приватизації не брала.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником квартири АДРЕСА_2 є Міністерство оборони України.

З листа-відповіді Центрального управління Інженерно-інфраструктурного забезпечення командування сил логістики Збройних Сил України

від 17 листопада 2022 року № 370/2/8883 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , знаходиться в оперативному управлінні КЕВ м. Чернівці, на бухгалтерському обліку вказана квартира не перебуває.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті З ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких' випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних

правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право

в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Порядок та підстави приватизації державного житлового фонду визначається Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон № 2482-ХІІ) та деталізується Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим наказом Міністерства

з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня

2009 року № 396 (далі - Положення № 396).

Відповідно до частини четвертої статті 5 Закону № 2482-ХІІ право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 40 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов зокрема у випадку подання відомостей, що не

відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону № 2482-ХІІ).

Згідно з частиною одинадцятою статті 8 Закону № 2482-ХІІ спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У частині десятій статті 8 Закону України № 2482-ХІІ закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону № 2482-ХІІ).

Подібні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц, а також постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 755/17528/17,

від 24 травня 2021 року у справі № 296/2566/18, від 31 серпня 2022 року

у справі № 758/9406/19, від 19 червня 2023 року у справі № 295/2637/20.

Згідно з пунктом 17 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до пункту 18 Положення № 396 громадянин подає до органів приватизації, зокрема, заяву на приватизацію квартири; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України; копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку; довідку про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву; технічний паспорт на квартиру; копію ордера на жиле приміщення; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, особа повинна довести як те, що її права були дійсно порушеними, так і особу, яка їх порушила.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які

у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій врахували, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2014 року у справі №676/7434/13, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області

від 20 травня 2014 року, визнано недійсним ордер серії КП №001958

від 12 червня 2008 року, виданий виконавчим комітетом Кам`янець- Подільської міської ради громадянам ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнано недійсним розпорядження відділу обліку, розподілу та приватизації житла Кам`янець-Подільської міської ради

від 12 вересня 2008 року № 375 про приватизацію ОСОБА_7 спірної квартири АДРЕСА_2 ; визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, серії НОМЕР_1 , видане відділом обліку, розподілу та приватизації житла Кам`янець-Подільської міської ради на спірну квартиру на ім`я ОСОБА_7 .

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2015 року у справі № 676/5763/14-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 04 лютого 2016 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 21 грудня 2016 року, витребувано у ОСОБА_11 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яке є власністю держави в особі Міністерства оборони України та знаходиться на праві господарського відання КЕВ м. Чернівці, скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_9 та зареєстровано право на вказане майно за Міністерством оборони України.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаних судових рішень судами встановлено, що спірна квартира була отримана ОСОБА_7 на сім`ю з п`яти чоловік, а саме: на нього, його дружину ОСОБА_12 , сина ОСОБА_13 , дочку ОСОБА_14 та зятя - ОСОБА_10 , на підставі відповідного ордеру на жиле приміщення. Підставою для визнання вказаного ордеру недійсним суди зазначили подання заявниками до органів, які уповноважені здійснювати приватизацію, відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік.

Спірну квартиру ОСОБА_7 , який є батьком позивача ОСОБА_4 , отримав протиправно, надавши завідомо недостовірні відомості щодо відсутності іншого житла, не зважаючи на те, що остання до приватизації спірної квартири набула право власності на інше житло.

За відсутності законних підстав для вселення у спірне житлове приміщення, що підтверджено вказаними вище судовому рішеннями, позивачі не набули права на приватизацію вказаного житла, оскільки Закон України № 2482-ХІІ закріплює таке право за особами, які вселилися у житлове приміщення комунальної чи державної власності виключно на законних підставах. В протилежному випадку це б спонукало інших осіб до вчинення протиправних Дій.

Відсутність спору щодо виселення позивачів зі спірної квартири не підтверджує наявності законних підстав для проживання останніх у ній, а лише свідчить про дотримання власником вимог, передбачених статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), в якій закріплено право на житло.

Враховуючи, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, Європейський суд з прав людини надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення (рішення "Zehentner v. Austria" від 16 липня 2009 року, заява № 20082/02,

п. 60). Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співрозмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів

статті 8 Конвенції.

Ураховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши фактичні обставини, у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для приватизації позивачами спірної квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» немає.

Посилання заявника у касаційній скарзі на правомірність договору купівлі- продажу та те, що вона є добросовісним набувачем спірної квартири, колегія суддів відхиляє, оскільки суди встановили, що спірна квартира вибула із власності Міністерства оборони України без його волі, тому рішенням суду у справі № 676/5763/14-ц спірну квартиру було витребувано у ОСОБА_1. З огляду на викладене у позивачів відсутні правові підстави для приватизації спірного майна.

Та обставина, що власник квартири не вживає заходів щодо усунення перешкод у користуванні спірним майном, не дає позивачам права на приватизацію спірної квартири.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо приватизації державного житлового фонду України громадянами, а саме квартири, яку громадяни придбали та вселилися в неї на підставі договору купівлі-продажу, і яка

у подальшому за рішенням суду була передана з приватної власності

у державну.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Ця норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню судами під час вирішення спору.

Під час касаційного перегляду судових рішень ю підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення

норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Крім того, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

Ураховуючи те, що у касаційній скарзі позивач не зазначила норми права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду про її застосування та не навела належного обґрунтування щодо конкретизації змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, колегія суддів вважає необґрунтованою наведену у касаційній скарзі підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2023 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401,416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пілінського Сергій Ігорович, залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська