УХВАЛА

05 серпня2025 року

м. Київ

справа № 715/552/24

провадження № 61-9189ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Шереметою Ігорем Степановичем, на постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Чагорська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Чагорська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, в якому просив усунути позивачу перешкоди у користуванні його земельними ділянками з кадастровими номерами :01:006:0037 та :01:006:0038, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ліквідувати вигрібну яму, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу і засипанням ґрунтом; зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 влаштувати (встановити) на їх господарських будівлях та спорудах належні системи водовідведення, з дотриманням будівельно-технічних стандартів та вимог; зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ліквідувати дерева, які розміщені вздовж межі земельної ділянки позивача шляхом їх викорчовування. Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача спричинену моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн по 25 000,00 грн з кожного.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером - :01:006:0037. Окрім того, позивач є власником сусідньої земельної ділянки з кадастровим номером - :01:006:0038. По сусідству із позивачем АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які на своїй земельній ділянці збудували господарські будівлі (свинарник) та вигрібну яму і займаються розведенням свиней. Однак свинарник та вигрібна яма побудовані на межі земельної ділянки позивача та з порушенням вимог земельного законодавства та будівельних стандартів. Окрім того, відходи життєдіяльності свиней потрапляють на його земельну ділянку, що призводить до її забруднення та поширюється неприємний запах. Особливої шкоди він отримує під час дощу, адже ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не облаштували господарські будівлі необхідними системами водовідведення. В результаті, опади розносять відходи по земельній ділянці позивача, внаслідок чого висихає городина та фруктові дерева (вишні), а також відбувається втрата врожаю. Також відходи життєдіяльності свиней, через ґрунтові води та разом з опадами, потрапляють до його криниці, яка знаходиться на його земельній ділянці. В результаті вода в криниці непридатна для пиття. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не створили належних умов для запобігання потрапляння відходів на територію позивача. Окрім того, на земельній ділянці позивача розміщені фруктові дерева ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , при посадці яких відповідачі не відступили від межі земельної ділянки позивача. Господарські будівлі відповідачів, які знаходяться фактично на межі земельної ділянки позивача, не облаштовані відповідними системами водовідведення. а тому під час опадів дощова вода з даху таких будівель потрапляє прямо на його земельну ділянку.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 березня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 06 червня 2025 року рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання ОСОБА_1 ліквідувати вигрібну яму, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу і засипанням ґрунтом та зобов`язання ОСОБА_1 влаштувати (встановити) на їх господарських будівлях та спорудах належні системи водовідведення з дотриманням будівельно-технічних стандартів та вимог скасовано, позов у цій частині задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати вигрібну яму, шляхом засипання, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 влаштувати (встановити) на її господарських будівлях та спорудах належні системи водовідведення, з дотриманням будівельно-технічних стандартів та вимог. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

15 липня 2025 року засобами поштового зв'язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 червня 2025 року в повному обсязі, рішення Глибоцького районного суду залишити в силі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі № 10- р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (зобов`язання ліквідувати вигрібну яму, влаштувати належні системи водовідведення та ліквідувати дерева, які розміщені вздовж межі земельної ділянки) та стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Справа № 715/552/24 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 червня 2025 року у справі № 715/552/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко