Справа № 375/1269/25
Провадження № 2/375/731/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Банах-Кокус О.В.

за участю секретаря судових засідань Потапенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в селищі Рокитне Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») Летун Т.В. звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 2 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі-ТОВ «Аванс Кредит») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №02318-05/2024, який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до п.1.6. кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої вказані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

21 жовтня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу №21102024, відповідно до якого та реєстру боржників до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №02318-05/2024 від 2 травня 2024 року, в сумі 11400,00 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу 4000,00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 5400,00 грн та заборгованість за штрафними санкціями 2000,00 грн.

Відповідач не виконав зобов`язання за вказаними договорами, право вимоги за яким набуло ТОВ «ФК «ЄАПБ». Вважаючи себе кредитором за вказаним договором про надання фінансового кредиту (боржником за якими є відповідач) ТОВ «ФК«ЄАПБ» просить стягнути з відповідача заборгованість: в сумі 11400,00 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу 4000,00 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом 5400,00 грн та заборгованість за штрафними санкціями 2000,00 грн, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді від 2 червня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні 3 липня 2025 року о 10 год 30 хв.

3 липня 2025 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою учасників справи. Справу призначено до розгляду на 5 серпня 2025 року о 09 год 00 хв.

В прохальній частині позову представник позивача просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, в прохальній частині додаткових пояснень, які надійшли на адресу суду 25 червня 2025 року представник відповідача просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

25 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Іщука С.О. надійшли додаткові пояснення у справі. Пояснення обгрунтовані тим, що відповідач не визнає заборгованості в частині нарахування штрафних санкцій посилаючись на пункт 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України.

Щодо стягнення судового збору, зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Тим самим повідомляє суд, що є інвалідом 2 групи. На підтвердження даного факту надає копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 виданого 17 вересня 2024 року, вид пенсії: по інвалідності 2 група інвалідність з дитинства та довідки МСЕК виданої 2 червня 2014 року, група інвіалідності - друга, довічно.

Також, вказує, що у зв`язку з одруженням прізвище відповідача було змінено з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , на підтвердження вказаного додає копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 16 травня 2024 року.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 2 травня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №02318-05/2024, розмір кредиту складає 4000,00 грн, строком на 120 днів, дата погашення кредиту 29 серпня 2024 року, процентна ставка становить 1,5% за кожен день користування. Вказаний договір ОСОБА_1 підписала електронним підписом НОМЕР_4 .

Відповідно до п. 1.6 Договору договору про надання фінансового кредиту №02318-05/2024, кредит надається клієнту в безготівковій формі включаючи використання реквізитів платіжної карти № НОМЕР_5 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.

У додатку №1 до договору кредиту №02318-05/2024 від 2 травня 2024 року визначено графік платежів за договором, який підписано відповідачкою електронним підписом.

Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщених на Веб-сайті Товариства (п. 7.6 Кредитного договору).

Із листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30 січня 2025 року №3466_46 встановлено, що 2 травня 2025 року о 13:25:14 на суму 4000,00 грн, маска карти № НОМЕР_5 , номер транзакції в системі iPay.ua - 385616034, призначення платежу: Зарахування 4000 грн на карту № НОМЕР_5 .

21 жовтня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №21102024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №02318-05/2024 від 2 травня 2024року, укладеним із відповідачем.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21102024 від 21 жовтня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №02318-05/2024 від 2 травня 2024 року у розмірі 11400,00 грн, з них: 4000,00 грн - заборгованість за кредитом, 5400,00 грн - заборгованість по відсоткам та 2000,00 - заборговність по штрафним санціям.

З розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №02318-05/2024 від 2 травня 2024 року у відповідача станом на 21 жовтня 2024 року утворилась прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 4000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами у розмірі 5400,00 грн та 2000,00 грн заборгованість по штрафним санкціям.

Судом встановлено, що відповідач є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 виданого 17 вересня 2024 року та копією довідки до акту огляду МСЕК виданої 2 червня 2014 року серія КИО-1 №0410531.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 16 травня 2024року, відповідачем змінено прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1 статті 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, п`ята-шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що 2 травня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансового кредиту №02318-05/2024, яким погодили отримання відповідачем кредиту у розмірі 4000,00 грн; за домовленістю сторін кредитні кошти надаються ТОВ«Аванс Кредит» шляхом переказу на картковий рахунок.

Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.01.2025 №3466_46, 2 травня 2025 року о 13:25:14 на суму 4000,00 грн, маска карти № НОМЕР_5 , було здійснено переказ коштів.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19).

Звертаючись з вказаним позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано належні і допустимі докази того, що первісний кредитор ТОВ «Аванс кредит» на виконання пункту 1.6. договору про надання фінансового кредиту №02318-05/2024 перерахував кредитні кошти ОСОБА_1 на її картковий рахунок № НОМЕР_5 .

Перевіривши правильність нарахування відсотків, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки зроблені правильно, з урахуванням, правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, відповідно до якої нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором нараховувалися позивачем у межах строку дії договору.

Також заборгованість відсотків за користування кредиту розрахована у відповідності до графіку платежів додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №02318-05/2024 від 2 травня 2024 року.

За таких обставин, враховуючи доведення позивачем обставин щодо надання первісним кредитором відповідачу кредитних коштів, суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4000,00 грн та за процентами у розмірі 5400,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженимЗаконом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) сплата яких передбачена договором, нараховані позивачем під час дії в Україні воєнного стану.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки суми штрафних санкцій у розмірі 2000,00 грн суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають.

Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача: заборгованість у сумі 9400,00 грн, з яких: 4000,00 заборгованості з основного боргу, 5400,00 грн заборгованості за відсотками.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

У силу приписів статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір».

У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до пункту 19 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи.

Отже, з огляду на вказану норму відповідач звільнена від сплати судового збору.

Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Позивач просить стягнути із відповідача 11400,00 грн. Водночас судом вирішено стягнути 9400,00 грн, що становить 82,46 %.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір».

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 2496,89грн (82,46 %) слід компенсувати позивачу за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №02318-05/2024 від 2травня 2024 року у розмірі 9400 (дев`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2496 (дві тисячі чотириста дев`яносто шість) гривень 89 копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 5 серпня 2025 року.

Суддя Олена БАНАХ-КОКУС