ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1104/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №709/2037/24 Категорія: 331060000 Кваша І. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І, Карпенко О.В.

за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Орла Сергія Івановича та апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та встановлення факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 , що також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулася до суду із вказаною заявою.

Заяву обгрунтовувала тим, що з березня 2012 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 . З весни 2012 року ОСОБА_4 переїхав на постійне місце проживання у домоволодіння заявниці за адресою АДРЕСА_1 , де вони проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з її на той час малолітнім сином ОСОБА_2 .

Переїхавши до заявниці, ОСОБА_4 взяв на себе обов`язки чоловіка та батька її малолітнього сина ОСОБА_5 , оскільки заявниця являється багатодітною матір`ю, по стану здоров`я вона не працює, самостійного доходу не має, отримує лише пенсію. При реєстрації народження ОСОБА_2 запис про батька був зроблений зі слів матері. ОСОБА_4 забезпечував малолітнього ОСОБА_2 та заявницю грошима та матеріальними речами, провів ремонт в будинку та господарських спорудах.

Після переїзду до заявниці ОСОБА_4 відразу влаштувався на роботу та працював на будівельних роботах в Чорнобаївському районі, їздив на будівництво високоповерхівок у м. Києві. На зароблені кошти утримував як заявницю так і її малолітнього сина, взував та вдягав їх. Також провів у будинку ремонтні роботи по заміні опалення та водопостачання, меблював будинок та облаштовував побутовою технікою, в тому числі купував комп`ютер та мобільні телефони.

ОСОБА_4 , як учасник АТО, використовував свої пільги на оплату комунальних послуг по утриманню домоволодіння по АДРЕСА_1 , де вони проживали сім`єю.

Для заявниці та її сина ОСОБА_4 був люблячим чоловіком та турботливим батьком, який виховував сина та забезпечував всю сім`ю. Вони разом вели господарство, проводили дозвілля, відпочивали.

24 лютого 2022 року в день повномасштабного вторгнення РФ в Україну ОСОБА_4 добровільно пішов захищати Батьківщину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 він загинув під час виконання обов`язків військової служби по захисту Батьківщини. Заявниця отримала сповіщення про його смерть, де вказано, що її чоловік ОСОБА_4 , захищаючи волю та незалежність України, загинув смертю хоробрих. В анкетних документах військовослужбовець вказував ОСОБА_1 як свою дружину, а він був зазначений її чоловіком.

30 вересня 2022 року заявниця провела поховання ОСОБА_4 та отримала свідоцтво про його смерть.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, перебування заявників на утриманні ОСОБА_4 необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця та соціальних пільг, які передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

ОСОБА_1 у поданій до суду заяві просила встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу з березня 2012 року по день смерті (загибелі) ОСОБА_4 25 вересня 2022 року; встановити факт перебування ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_2 на утриманні військовослужбовця ОСОБА_4 до 25 вересня 2022 року на дату його загибелі.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2025 року заяву задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд виснував про те, що досліджені у судовому засіданні докази з достовірністю підтверджують факт проживання заявниці з ОСОБА_4 однією сім`єю без укладення шлюбу, тому вважав достатніми підстави для встановлення даного факту та задоволення заяви, оскільки іншим чином встановити його неможливо.

У частині відмовлених вимог заяви щодо визнання факту перебування на утриманні загиблого, суд зазначив, що заявниця має намір звернутись до Міністерства оборони України щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка і тому просить рішенням суду також підтвердити факт її перебування на утриманні загиблого. За таких обставин та при умові встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 до моменту його смерті однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суд вважав, що відсутня необхідність при призначенні одноразової грошової допомоги підтверджувати факт ще й перебування на утриманні загиблого військовослужбовця.

Щодо встановлення факту перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_4 судом зазначено, що заявником не доведено такого факту. Крім того, встановлення такого факту не є підставою призначення грошової допомоги чи отримання соціальних пільг для ОСОБА_2 , а факт спільного проживання матері неповнолітнього ОСОБА_2 з ОСОБА_4 не покладає на останнього обов`язку утримувати її дитину.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні вимоги в інтересах неповнолітньої дитини про встановлення факту перебування ОСОБА_2 на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , представник ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2025 року в частині відмови у задоволенні вимог про встановлення юридичного факту перебування ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_4 , до загибелі останнього. Прийняти постанову, якою задовольнити повністю всі вимоги заявника.

На думку апелянта неповнота та однобічність судового процесу, неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи свідчать про порушення судом першої інстанції норм ст. 129 Конституції України щодо рівності та змагальності сторін, свободи у наданні сторонами доказів (в частині дослідження та врахування доказів про утримання ОСОБА_4 дитини), що зрештою призвело до прийняття необгрунтованого судового рішення від 11 квітня 2025 року. На переконання скаржника, практично всі факти, викладені ОСОБА_1 у заяві знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, відтак, всі вимоги заявника підлягали задоволенню.

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не враховано, що обов`язок вітчима утримувати свого пасинка, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу. У дитини на момент розгляду заяви у суді не було офіційного рідного батька, весь тягар матеріального забезпечення та утримання заявниці та сина ліг на плечі ОСОБА_4 , а проходячи військову службу, останній перераховував кошти на утримання сина ОСОБА_2 , оскільки виконував обов`язки батька та чоловіка.

Скаржник наполягає на тому, що оскільки у матеріалах даної справи наявні докази, якими підтверджується обов`язок ОСОБА_4 утримувати ОСОБА_2 , то в силу ст. 268 СК України заява ОСОБА_1 про встановлення судом юридичного факту утримання дитини її вітчимом підлягала до повного задоволення.

Міністерство оборони України також вважає рішення суду першої інстанції необгрунтованим та незаконним, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; а висновки, викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, тому в апеляційній скарзі просить рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову по справі, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу Міністерство мотивує тим, що надані докази не можуть слугувати підтвердженням факту проживання заявниці з ОСОБА_4 протягом десяти років.

Також вказує, що судом порушено норми матеріального права, оскільки заявниця не належить до жодної з категорій осіб, визначених ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції станом на час смерті військовослужбовця ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Акцентує увагу апеляційного суду на тому, що проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не легітимізує правове становище неодружених осіб, оскільки статус «подружжя» чоловік та жінка набуває тільки в разі реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, задоволення вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю є безпідставним, оскільки встановлення даного факту не матиме для заявниці жодних юридичних наслідків.

Заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційних скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване рішення суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_2 зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с. 15).

В Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження інформація про батька ОСОБА_2 зазначена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (витяг №7 від 09 серпня 2022 року, а.с. 29) запис про батька при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі.

ОСОБА_1 призначено пенсію за віком (пенсійне посвідчення видане 24 червня 2020 року. (а.с. 16).

Згідно зі сповіщенням про смерть (загибель) №1/704 від 26 вересня 2022 року, навідник механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , старший солдат ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , призваний 24.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_6 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проведення наступальних (штурмових дій) зі сторони противника збройних сил Російської Федерації на околиці н.п. Бахмут, Донецької області, захищаючи волю та незалежність України смертю хоробрих (а.с. 17).

У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано свідоцтво про смерть (серія НОМЕР_3 ). (а.с. 18).

Згідно із посвідченням військовослужбовця від 19 травня 2016 року ОСОБА_4 був військовослужбовцем, мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 26).

Перевіряючи аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині відхилених судом вимог щодо встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця ОСОБА_4 ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_2 апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів для існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постанові від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18 (провадження № 61-8512св20).

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

У спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Такі докази оцінюються судом в сукупності та на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 21 червня 2024 року ОСОБА_4 з 23 січня 2017 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_1 у цивільному шлюбі, вели спільне господарство. ОСОБА_4 брав участь у вихованні і матеріальному забезпеченні дітей ОСОБА_1 , зокрема сина ОСОБА_2 .(а.с. 27)

Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 ОСОБА_1 є пенсіонером за віком з 24 червня 2020 року. (а.с. 16)

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 за період з лютого 2024 року по липень 2024 року отримує пенсію за віком, розмір доходу за вказаний період складає 21 704,20 грн (а.с. 33)

Із виписки по надходженням по картці/рахунку ОСОБА_1 за 2022 рік вбачається надходження від ОСОБА_4 : 26 серпня 2022 року переказу 20 026,03 грн, 30 липня 2022 року переказу 20 026,03 грн, 27 липня 2022 року переказу 10 025,06 грн, 23 липня 2022 року переказу 7 000,29 грн, 28 червня 2022 року переказу 804,02 грн, 23 червня 2022 року переказу 33 026,42 грн, 15 червня 2022 року переказу 5 000 грн, 17 травня 2022 року переказу 50 000 грн, 14 травня 2022 року переказу 500 грн та 595 грн, 18 квітня 2022 року переказу у розмірі 13 188 грн, 12 квітня 2022 року переказу 65 026,01 грн, 26 березня 2022 року переказу 8000 грн, 24 березня 2022 року переказу 500 грн.

Із вказаної виписки також вбачається надходження на рахунок заявника грошових коштів від інших осіб, зокрема ОСОБА_8 : 28 серпня 2022 року переказ 20 025 грн, 26 серпня 2022 року переказу 20 026,03 грн, 24 серпня 2022 року переказу 19 024,73 грн, 24 серпня 2022 року переказу 703,52 грн, 23 серпня 2022 року переказу 4 170,85 грн, 23 липня 2022 року переказу 1 800 грн, 21 червня 2022 року переказ 562,81 грн, 14 травня 2022 року переказ 1 790,84 грн, 27 квітня 2022 року переказ 120 грн, 26 квітня 2022 року переказ 1 000 грн, 21 квітня 2022 року переказ 41,21 грн, 19 квітня 2022 року переказ 2000 грн, 07 березня 2022 року переказ 200 грн, 22 січня 2022 року переказ 503 грн.

Також по рахунку заявниці вбачається надходження коштів від ОСОБА_9 .

Інших належних та допустимих доказів щодо систематичного надання допомоги, в тому числі фінансової, проведення ОСОБА_4 будівельних робіт у будинку заявниці протягом періоду з весни 2012 року по день загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявником не надано, оскільки зазначена виписка охоплює 2022 рік.

Утримання чоловіком ОСОБА_1 та її малолітнього сина на зароблені кошти на будівельних роботах у Чорнобаївському районі та у м. Києві з 2012 року не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про використання ОСОБА_4 , як учасником АТО, пільг на оплату комунальних послуг по утриманню домоволодіння АДРЕСА_1 матеріалами справи не підтверджено.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно зі ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Достатніх доказів отримання заявницею від ОСОБА_4 постійної та систематичної матеріальної допомоги, яка була основним джерелом засобів до існування ОСОБА_1 останньою не надано і судом не встановлено.

Колегія суддів враховує, що матеріалами справи не спростована наявність у сина заявниці ОСОБА_5 біологічного батька, повнолітніх братів та сестер, які повинні надавати йому належне утримання, за умови визнання заявницею факту того, що вона є багатодітною матір`ю.

Крім того, надходження грошових коштів від ОСОБА_4 протягом 2022 року, про що свідчить банківська виписка по рахунку ОСОБА_1 , за умови отримання інших надходжень, в тому числі від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не є беззаперечним доказом утримання загиблим малолітнього ОСОБА_2 .

Обставини щодо купівлі ОСОБА_4 продуктів харчування, одягу та речей для дитини та його навчання, облаштування дитячої кімнати, спільного відпочинку та проведення дозвілля, окрім показів свідків та довідки КЗ «Іркліївський ліцей» не підтверджені іншими належними та допустимими доказами, за якими у їх сукупності суд приходить до висновку про недоведеність факту перебування малолітнього ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_4 .

За таких обставин, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ретельно дослідив усі обставини з цього приводу по суті, колегія суддів погоджується з висновком районного суду в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування її та її сина ОСОБА_2 на утриманні військовослужбовця ОСОБА_4 .

Що стосується апеляційної скарги Міністерства оборони України в частині безпідставності встановлення судом факту проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Ухвалюючи рішення, суд виходив із доведеності та обґрунтованості вимог заявниці.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанцій.

На підтвердження ведення спільного проживання та наявності спільного бюджету з померлим ОСОБА_1 за період з весни 2012 року по жовтень 2022 року надано: довідку виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 21 червня 2024 року про те, що ОСОБА_4 з 23 січня 2017 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_1 у цивільному шлюбі, вели спільне господарство. ОСОБА_4 брав участь у вихованні і матеріальному забезпеченні дітей ОСОБА_1 , зокрема сина ОСОБА_2 (а.с. 27); гарантійний талон на телефони від 23 квітня 2022 року (а.с. 31), товарні чеки на придбання духовки, м`ясорубки, холодильника від 13 квітня 2022 року (а.с. 32), фотознімок із похорону та фотознімки ОСОБА_4 (а.с. 51-54)

Згідно з випискою по банківському рахунку за НОМЕР_5 рік на рахунок ОСОБА_1 надходили кошти від ОСОБА_4 (а.с. 41-47)

Також у суді були допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які вказували на спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак, не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19)).

Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16 (провадження № 61-21748св18).

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).

Апеляційний суд враховує, що надані заявником докази на підтвердження факту спільного проживання, наявності у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю є недостатніми у своїй сукупності для встановлення зазначеного факту.

Заявник не надала жодних доказі на підтвердження наявності у сторін взаємних обов`язків щодо утримання майна, проведення його ремонту, сплати комунальних послуг, спільного придбання майна чи побутової техніки, актів обстеження умов проживання, спільних фото чи переписок.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що заявник не довела належними та допустимими доказами факт її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з весни 2012 року по жовтень 2022 року, оскільки надані заявником світлини (фотографії), на яких зображений ОСОБА_4 , фото із похорону, три чеки на техніку за 2022 рік, самі по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між ними склалися та мали місце протягом весни 2012 року по 25 вересня 2022 року усталені відносини, які притаманні подружжю.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення у частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 35, 258, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах ОСОБА_2 , адвоката Орла Сергія Івановича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2025 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах ОСОБА_2 , щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 у цій частині.

В решті рішення районного суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 серпня 2025 року.

Судді: