Провадження № 2-з/752/146/25
У Х В А Л А

21 липня 2025 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Власюк Катерини Петрівни про забезпечення позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Власюк Катерина Петрівна, до ОСОБА_2 , треті особи: публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ДІНЕРО АКТИВ», акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОРОС», акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОНЕСТ КАПІТАЛ», приватне підприємство «Юридична фірма «ЮЛАНА», товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕТ ПРОМ», товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ КАРЗ», товариство з обмеженою відповідальністю «ФАЙНЕНС ІНВЕСТ», товариство з обмеженою відповідальністю «ОНЕСТ КАПІТАЛ», товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРОС КАПІТАЛ» про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя, -

у с т а н о в и л а:

у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Власюк Катерина Петрівна, до ОСОБА_2 , треті особи: публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ДІНЕРО АКТИВ», акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОРОС», акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОНЕСТ КАПІТАЛ», приватне підприємство «Юридична фірма «ЮЛАНА», товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕТ ПРОМ», товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ КАРЗ», товариство з обмеженою відповідальністю «ФАЙНЕНС ІНВЕСТ», товариство з обмеженою відповідальністю «ОНЕСТ КАПІТАЛ», товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРОС КАПІТАЛ» про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя.

07.07.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, у якій позивач просить накласти арешт на:

Земельну ділянку, загальною площею: 0,1 га, кадастровий номер ::79:364:0031, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , державну реєстрацію права власності на яку здійснено 20.02.2015 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 473, посвідченого 20.02.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатня Н.С. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

Земельну ділянку, загальною площею: 0,1 га, кадастровий номер ::79:364:0314, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , державну реєстрацію права власності на яку здійснено 09.07.2014 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1335, посвідченого 09.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

Земельну ділянку , загальною площею: 0,1 га, кадастровий номер ::79:364:0313, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , державну реєстрацію права власності на яку здійснено 09.07.2014 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1333, посвідченого 09.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

Нежилі будівлі , загальною площею 1089,4 кв.м. , розташований за адресою: АДРЕСА_2 , державну реєстрацію права власності на яке здійснено на підставі договору іпотеки від 15.09.2016 року , серія та номер: 1812, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

Нежитловий будинок , загальною площею :2178,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 ( літ.М.) державну реєстрацію права власності на яке здійснено на підставі договору іпотеки від 15.09.2016 року, серія та номер: 1810, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Н.Б. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:00;

машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 15.4 кв.м. , розташований за адресою: АДРЕСА_3 , державну реєстрацію праа власності на яке здійснено 26.05.2016 року на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2016 року, серія та номер 457, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

квартиру, загальною площею 106 кв.м. , житловою площею : 62.4 кв.м. , розташована за адресою: АДРЕСА_4 , державну реєстрацію права власності на яку здійснено 15.12.2015 року на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2015 року, серія та номер 1856, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Байдик Т.М. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

автомобіль марки Тoyota модель Highlander, 2013 року випуску, сірого кольору, тип: загальний легковий - загальний універсал - В, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , набутий у власність 25 березня 2014 року;

автомобіль марки Lexus модель LX570, 2016 року випуску, сірого кольору , тип: загальний легковий - загальний універсал -В, реєстраційний номер - НОМЕР_3 набутий у власність 23 липня 2016 року;

автомобіль марки Toyota модель Land Cruiser 200, 2017 року випуску; чорного кольору, тип: загальний легковий - загальний універсал -В, реєстраційний номер - НОМЕР_4 , набутий у власність 01 листопада 2017 року;

автомобіль марки BMW, модель 730LD , 2017 року випуску, чорного кольооу , тип: загальний легковий - загальний універсал - В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , набутий у власність 31 липня 2018 року;

автомобіль марки BMW,комерційний опис X6 XDrive 30D, чорного кольору , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , дата першої реєстрації 23.11.2023 року, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , видане органом ТСЦ 8047.

Вимоги заяви обгрунтовано тим, що в провадженні суду знаходиться справа №752/13561/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Власюк Катерина Петрівна, до ОСОБА_2 , треті особи: публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ДІНЕРО АКТИВ», акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОРОС», акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОНЕСТ КАПІТАЛ», приватне підприємство «Юридична фірма «ЮЛАНА», товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕТ ПРОМ», товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ КАРЗ», товариство з обмеженою відповідальністю «ФАЙНЕНС ІНВЕСТ», товариство з обмеженою відповідальністю «ОНЕСТ КАПІТАЛ», товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРОС КАПІТАЛ» про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя. Метою забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивачки від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, а також з метою забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення , якщо воно буде прийняте на користь позивачки, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконання такого рішення.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, додатки до неї та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7, 11 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суд має перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами у справі дійсно виник спір щодо рухомого та нерухомого майна і його поділу.

При невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи, і відповідне свідчить, що між сторонами дійсно існує спір.

Разом з цим, суд встановив неспівмірність частини вимог про застосування заходів забезпечення позову з позовними вимогами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка просить визнати за відповідачем ОСОБА_2 наступне майно:

Земельну ділянку , загальною площею: 0,1 га, кадастровий номер ::79:364:0031, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , державну реєстрацію права власності на яку здійснено 20.02.2015 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 473, посвідченого 20.02.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Новохатня Н.С. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

Земельну ділянку, загальною площею: 0,1 га, кадастровий номер ::79:364:0314, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , державну реєстрацію права власності на яку здійснено 09.07.2014 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1335, посвідченого 09.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

Земельну ділянку , загальною площею: 0,1 га, кадастровий номер ::79:364:0313, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , державну реєстрацію права власності на яку здійснено 09.07.2014 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1333, посвідченого 09.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

автомобіль марки Тoyota модель Highlander, 2013 року випуску, сірого кольору, тип: загальний легковий - загальний універсал - В, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , набутий у власність 25 березня 2014 року;

автомобіль марки Lexus модель LX570, 2016 року випуску, сірого кольору , тип: загальний легковий - загальний універсал -В, реєстраційний номер - НОМЕР_3 набутий у власність 23 липня 2016 року;

автомобіль марки Toyota модель Land Cruiser 200, 2017 року випуску; чорного кольору, тип: загальний легковий - загальний універсал -В, реєстраційний номер - НОМЕР_4 , набутий у власність 01 листопада 2017 року;

автомобіль марки BMW, модель 730LD , 2017 року випуску, чорного кольооу , тип: загальний легковий - загальний універсал - В, реєстраційний номер НОМЕР_3 , набутий у власність 31 липня 2018 року;

автомобіль марки BMW,комерційний опис X6 XDrive 30D, чорного кольору , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , дата першої реєстрації 23.11.2023 року, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 , видане органом ТСЦ 8047, натомість у заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на зазначене вище майно, що явно є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а тому суддя вважає, що заява позивачки в цій частині не може бути задоволена з зазначених підстав. Крім того, суддя звертає вагу, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження права власності на зазначені вище транспортні засоби.

Також не підлягають задоволенню в повному обсязі вимоги позивача про накладення арешту на нежилі будівлі, загальною площею 1089,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 та нежитловий будинок , загальною площею :2178,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 ( літ.М.) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:00, виходячи з наступного.

За приписами ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом та відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону, відповідно до якої, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 названого Закону:

- у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки;

- пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Як передбачено ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 589 ЦК, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Як видно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів;

нежилі будівлі, загальною площею 1089,4 кв.м. , розташований за адресою: АДРЕСА_2 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 являється предметом договору іпотеки від 15.09.2016 року (реєстр. № 1812) (номер запису про державну реєстрацію іпотеки: 16414760) укладеного між іпотекодержателем ОСОБА_2 та іпотекодавцем ТОВ «Інвестстрой Груп» зі строком основного зобов`язання 15.09.2021 року та розміром зобов`язання 100000 грн. за нотаріально посвідченим договором позики від 15.09.2016 року (реєстр. № 1810);

нежитловий будинок , загальною площею :2178,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 ( літ.М.) Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:00 являється предметом договору іпотеки від 15.09.2016 року (реєстр. № 1810) (номер запису про державну реєстрацію іпотеки:16414680) укладеного між іпотекодержателем ОСОБА_2 та іпотекодавцем ТОВ «Інвестстрой Груп» зі строком основного зобов`язання 15.09.2021 року та розміром зобов`язання 100000 грн. за нотаріально посвідченим договором позики від 15.09.2016 року (реєстр. № 1810).

У свою чергу матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що зазначене вище майно вибуло з володіння та користування іпотекодавця ТОВ «Інвестстрой Груп» .

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів на підтвердження того, що невжиття судом заходів забезпечення щодо накладення арешту на нерухоме майно, а саме на: машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 15.4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00; квартиру, загальною площею 106 кв.м. , житловою площею: 62.4 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява представника позивачки про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Власюк Катерини Петрівни про забезпечення позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Власюк Катерина Петрівна, до ОСОБА_2 , треті особи: публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ДІНЕРО АКТИВ», акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ТОРОС», акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ОНЕСТ КАПІТАЛ», приватне підприємство «Юридична фірма «ЮЛАНА», товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕТ ПРОМ», товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ КАРЗ», товариство з обмеженою відповідальністю «ФАЙНЕНС ІНВЕСТ», товариство з обмеженою відповідальністю «ОНЕСТ КАПІТАЛ», товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРОС КАПІТАЛ» про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк