Справа № 2-1702/2009
Номер провадження № 6/521/436/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.

секретаря судового засідання Коржеван В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі заяву товариства з обмеженою відповідальністю " ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОФІНАНСГРУП"( адреса 49089, м.Дніпро, вулиця Автотранспортна,2 оф. 205) стягувач: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк "НАДРА", боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2025 року до суду надійшла заява представника товариства з обмеженою відповідальністю " ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОФІНАНСГРУП"( адреса 49089, м.Дніпро, вулиця Автотрнспортна,2 оф. 205) стягувач : публічне акціонерне товариство «Комерційний банк "НАДРА", боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну стягувача у виконавчому листі, в якій він просить суд замінити сторону стягувача з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», (, місцезнаходження: 49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205 рахунок 0095, ІВАN: № НОМЕР_1 ), як такий, що набув всі права та обов`язки стягувача згідно з Договором № GL48N718070_І_6 про відступлення прав вимоги, укладений 14 травня 2013 року у виконавчих листах, по справі № 2-1702 /2009 які видані Сімферопольським районним судом Автономної Республіки Крим

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно. Представник заявника подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його особистої участі.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що дану заяву необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК).

Крім того, під час розгляду питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, суди мають керуватися, зокрема, положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ст. 9 Конституції України йдеться про те, що міжнародні договори, ратифіковані Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Отже, норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і все, що з неї витікає, є частиною законодавства України і має застосовуватися нарівні із законами, прийнятими урядом. Це, зокрема, продиктовано п. п. "Ь" п. З ст. 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, учасником якої є Україна, та відповідно до якого поряд із нормами міжнародного договору обов`язково треба використовувати подальшу практику застосування договору, який встановлює угоду учасників щодо його тлумачення.

Так, у рішенні від 29 червня 2004 року у справі "Півень проти України" Європейський суд з прав людини тлумачить частину 1 статті 6 Конвенції, сформульовану так: "Кожен привирішенні спорущодо йогоцивільних правта обов`язків (...),має правона справедливий (...)розгляду продовжрозумного строку (...)судом, встановленим законом", а саме, зазначає, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні яка поважає верховенство права, не можутьзалишатися невиконаними, завдаючишкоди однійіз сторін. У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі "ТЕРЕМ ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" Суд робить висновок, що триваюче невиконання значної частини боргу за рішенням суду, винесеним на користь заявника, складає порушення п. 1 ст. 6 Конвениії.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувана або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до вимогст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

?

Судом встановлено, що рішенням Сімферопольського районного суду Автономної Руспубліки Крим від 11 червня 2009 року у цивільній справі № 2-1702/2009 позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено повністю .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_6 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитом в сумі 753625,26 грн., заборгованість по відсоткам за користу вання кредитом в сумі 119849,50 грн., пеню в сумі 29158,98 грн. та комісію в сумі 50028.67 грн.. а всього 952662,40 грн.

30 липня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-Ь від 22.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір №GL48N718070_I_6 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 805/2006/840-ПК/ЦО/46 від 25.10.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 , та ВАТ КБ «Надра», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Норма статті 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачає як заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником так і заміну боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а отже може бути проведена на будь-якій стадії процесу, що також узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року по справі № 6-1355/10, провадження №61/12076св18, а відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва, що узгоджується з позицією викладеною в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.11.2013 року.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 55 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження та стягувана у виконавчих листах, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Щодо заміни стягувача у виконавчому листі, то необхідно врахувати правові висновки, викладені у постановах Касаційного адміністративного суду від 31.10.2018 року по справі №2- а-3494/11 та від 27.08.2020 року по справі №804/536/18 - заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішення суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження) незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступницво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 року по справі №0417/7776/2012.

У постанові Касаційного цивільного суду від 27.11.2019 року по справі №496/2685/13-ц, зазначено, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до статті 124 Конституції України Суди ухвалюють свої рішення іменем України. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Цим визначено суверенні права України на здійснення правосуддя та захист державою прав і свобод людини та законних інтересів інших суб`єктів права, які звернулися в установленому порядку до судів України. Відповідний припис про ухвалення СУДОВИХ рішень іменем України заснований на положеннях Конституції України про те, що судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і відповідно вони мають бути гарантовані державою.

Відповідно до ч.І ст. 14 ЦПК Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2025 року по справі № 369/13444/20 зазначено, що на переконання Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, заборони відступати право вимоги, яке виникло на підставі договору чи з іншої підстави, визначеної статтею 11 ЦК України, та трансформувалось у зобов`язання за рішенням суду, закон не містить, а тому такий договір не суперечить закону та відповідає загальним засадам цивільного законодавства, зокрема щодо свободи договору (статті 3, 6 ЦК України), а також прямій вказівці спеціальної норми, яка визначає підстави заміни кредитора у зобов`язанні та забороняє таку заміну лише у випадках, встановлених договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

Водночас суд врахував, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 10 липня 2018 року у справі № 922/3535/15 та від 11 липня 2018 року у справі № 908/1490/17 дійшов інших висновків, зазначивши, що заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають; при укладенні договору уступки права вимоги у вказаних справах сторони, не замінюючи кредитора у зобов`язанні в порядку, передбаченому чинним законодавством, фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувана за рішенням суду шляхом укладення цивільно- правового договору чинним законодавством не передбачена.

Такі висновки Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зробив з посиланням на постанову Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 923/945/13, де, вирішуючи спір про визнання недійсним договору уступки права вимоги, суд касаційної інстанції сформулював зазначений висновок.

Крім того, в ухвалі про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду додатково зазначається, що у справі № 922/3535/15, вирішуючи питання заміни сторони виконавчого провадження, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду фактично виходив з недійсності правочину, який не оспорений.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй ухвалі висловлює переконання в тому, що розгляд заяви про заміну сторони правонаступником суд здійснює відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають права суду надавати на цій стадії оцінку правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності. Тому за відсутності судового рішення про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги суд не має підстав у процесі розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження (виконавчому листі) надавати оцінку такому договору.?

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що наявні підстави для відступу від наведених висновків щодо неможливості заміни стягувача у виконавчому листі на підставі договору про відступлення права вимоги, яка грунтується на рішенні суду, викладених у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 923/945/13 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 922/3535/15 та від 11 липня 2018 року у справі № 908/1490/17.

На виконання вимог статті 177 ЦПК України, позивач повідомив, що у нього відсутня можливість направити копію цієї заяви на адресу Боржників у АР Крим. м. Сімферополь, яке на теперішній час окуповано ворогом, оскільки в умовах правового режиму воєнного стану, введеного у країні відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відділення поштового зв`язку Укрпошти тимчасово не працюють у тих населених пунктах, де відбуваються бойові дії та обстріли, та на території, що тимчасово окупована ворогом, на підставі цього заявник надає копії заяви з додатками сторонам до суду.

Відповідно до статті 129 Конституції України рішення суду є обов`язковим до виконання.

Керуючись ст. 512 ЦКУкраїни,11,81,260-263,442ЦПКУкраїни, СУД

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю " ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ДНІПРОФІНАНСГРУП"( адреса 49089, м.Дніпро, вулиця Автотранспортна,2 оф. 205) стягувач: публічне акціонерне товариство «Комерційний банк "НАДРА", відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі - задовольнити.

Замінити сторону стягувача з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника, а саме: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», (, місцезнаходження: 49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205 рахунок 0095, ІВАN: № НОМЕР_1 ), як такий, що набув всі права та обов`язки стягувача згідно з Договором № GL48N718070_І_6 про відступлення прав вимоги, укладений 14 травня 2013 року у виконавчих листах, по справі № 2-1702 /2009 які видані Сімферопольським районним судом Автономної Республіки Крим.

Апеляційна скаргана ухвалусуду першоїінстанції подаєтьсяпротягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо всудовому засіданнібуло оголошенолише вступнута резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: