Справа № 305/436/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослоя Г.Г.,

суддів: Мацунича М.В., Джуги С.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2025 року у справі № 305/436/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області та просив суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на його користь 50 000 гривень відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконними діями посадовими та службовими особами органу державної влади Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2025 року подану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу, разом з усіма доданими документами.

Не погодившись у зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив таку у апеляційному порядку та просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає оскаржувану ухвалу пересічною, необґрунтованою, упередженою та незаконною, такою, що перешкоджає доступу до суду.

На обґрунтування доводів, ОСОБА_1 зазначає таке.

Відповідно до п. 11 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір за поданий позов не справляється. Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 18.11.2018 у справі № 761/11472/15-ц не може суперечити зазначеним нормам Закону.

Вважає, що судом помилково зазначено в ухвалі суду, що позовна заява є майнового характеру, оскільки така подана про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, за подання якої відповідно до ч.2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється.

Щодо позиції суду про те, що позивач не обґрунтував, якими міркуваннями керувався при визначенні розміру моральної шкоди, зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві, остаточне рішення про розмір компенсації моральної немайнової шкоди приймається судом.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.2 ст.369 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи наведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вимоги до позовної заяви та документів, що до неї додаються, встановлені ст.ст. 175-177 ЦПК України і покликані забезпечити учасникам процесу можливість належно реалізувати свої процесуальні права та виконати процесуальні обов`язки, ці вимоги передбачають, серед іншого, що:

позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

позовна заява повинна містити, зокрема:

повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (ст. 175 ч. 1, ч. 2, ч. 3 п.п. 2, 4, 5, 8);позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб;

позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів (ст. 177 ч.ч. 1, 5).

Процесуальний наслідок недодержання особою вимог статей 175, 177 ЦПК України при зверненні з позовною заявою передбачений частиною першою статті 185 ЦПК України, згідно з якою суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч.2 ст.185 ЦПК України).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Рахівського районного суду від 12.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Залишаючи скаргу без руху, суд дійшов висновку, що така подана з порушенням вимог

- ч.3 ст.175 ЦПК України, оскільки у позовній заяві не зазначено дату народження позивача, не зазначено свій реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (не додано копій цих документів); не зазначено відомостей про наявність або відсутність у сторін електронного кабінету;

- ч.4 ст.177 ЦПК України, оскільки до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зазначає, про необґрунтованість позивачем суми моральної шкоди, а саме:

-якими міркуваннями керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди;

-чи можна вважати розумними вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в такій сумі, виходячи з вимог ст.23 ЦК України;

-якими доказами підтверджується завдання позивачу моральної шкоди саме в такому розмірі.

На думку суду першої інстанції, позивачем не повно викладено обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення моральної шкоди та відповідного розрахунку, згідно якого позивач оцінив свої моральні страждання.

На виконання ухвали позивачем подано заяву, у якій уточнено дані сторін у відповідності до вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Щодо судового збору ОСОБА_1 зазначив, що у відповідності до п.11 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» за подання цієї позовної заяви судовий збір не справляється.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуті недоліки у повному обсязі, а саме:

- в позові не обґрунтовано якими міркуваннями керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди;

- чи можна вважати розумними вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в такій сумі та відповідного розрахунку, згідно якого позивач оцінив свої моральні страждання, виходячи з вимог ст.23 ЦК України;

- якими доказами підтверджується завдання позивачу моральної шкоди саме в такому розмірі;

- не додано доказів на підтвердження сплати судового збору.

Щодо посилання ОСОБА_1 на п.11 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» такі судом першої інстанції до уваги не взято, оскільки слід розмежовувати відшкодування майнової шкоди (матеріальних збитків) та моральної шкоди. Так як, позовна заява подана про відшкодування саме моральної шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, така вимога, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру, що узгоджується з правовою позицією, викладено в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до пункту 11 частини другої статті 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 990/169/22 зроблено такий висновок: «…Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Тобто указана норма звільняє позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви, зокрема, про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. У справі, що розглядається, ОСОБА_1 просив визнати неправомірною бездіяльність Президента України, ВРУ, ВРП, які є органами державної влади. Тому звільненню від сплати судового збору підлягає тільки позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення заподіяної незаконною бездіяльністю органами державної влади моральної шкоди з: Президента України в розмірі 336 000,00 грн; з ВРП в розмірі 65 660 171,94 грн; з ВРУ в розмірі 9 983 990,34 грн.»

Відтак, позивач звільнений від сплати судового збору в силу положень пункту 11 частини другої статті 3 ЗУ «Про судовий збір».

Законодавець визначив в процесуальному законі таку вимогу до позовної заяви, як необхідність зазначення в ній, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Разом з тим повернення позовної заяви з підстав «не обґрунтування, якими міркуваннями керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди; чи можна вважати розумними вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в такій сумі та відповідного розрахунку, згідно якого позивач оцінив свої моральні страждання, виходячи з вимог ст.23 ЦК України…» положеннями статті 175 чи статті 177 ЦПК України не передбачено.

Оцінку обґрунтування позову, належності, допустимості, достовірності, достатності доказів та встановлення наявності чи відсутності обставин, якими обґрунтовуються вимоги суд має надати при вирішенні справи спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху.

Ненадання відповідних доказів не може бути безумовною підставою для повернення позовної заяви позивачу, оскільки останній звернувся до суду за захистом своїх прав та надав відповідні документи, які вважав за потрібне для підтвердження своїх вимог.

Таким чином, з поданої позовної заяви та доданих до неї документів, не вбачається наявності недоліків, про які було зазначено судом.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при реалізації положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

З огляду на вищезазначене, повернення судом першої інстанції позовної заяви позивачеві з наведених в ухвалі підстав є необґрунтованим і таким, що суперечить нормам процесуального права, та має ознаки надмірного формалізму.

Керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено та підписано суддями 11 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: