Справа № 282/967/25
Провадження № 2-з/282/4/25
У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2025 року

селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонний Євген Михайлович про визнання недійсними договорів,-

УСТАНОВИВ:

До Любарського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонний Євген Михайлович про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки площею 2,6336 га., кадастровий номер :03:002:0011, серія та номер: 1096 від 13.05.2025, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Прогонним Євгеном Михайловичем; відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення земельної ділянки площею 2,6336 га., кадастровий номер :03:002:0011 у власність ОСОБА_3 ; визнання недійсною перереєстрацію транспортного засобу марки Volkswagen, модель Caddy, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 здійснену 31.05.2025 ОСОБА_3 по договору укладеному в територіальному сервісному центрі МВС №0545; відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення транспортного засобу марки Volkswagen, модель Caddy, 2008 року випуску, ідентифікаційний в (VIN) НОМЕР_2 у власність ОСОБА_3 ; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн та судові витрати пов`язані з розглядом справи.

29 липня 2025 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить: накласти арешт на земельну ділянку площею 2,6336 га, кадастровий номер :03:002:0011, яка належить на праві власності ОСОБА_4 ;

- накласти арешт на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Caddy, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 .

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 24.04.2025 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 40520,00 грн.; інфляційні втрати в сумі 28651,95 грн та 3 % річних в сумі 5581,77 грн. Постановою Житомирського апеляційного суду від 10.07.2025 рішення Любарського районного суду Житомирської області від 24.04.2025 залишено без змін.

З ДРРПНМ заявнику стало відомо, що 13.05.2025 ОСОБА_3 відчужив належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,6336 га, кадастровий номер::03:002:0011 на підставі договору дарування своїй дочці - ОСОБА_4 .

31.05.2025 ОСОБА_3 здійснено перереєстрацію належного транспортного засобу марки Volkswagen, модель Caddy, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 по договору укладено територіальному сервісному центру МВС № 0545.

Договір дарування від 13.05.2025 та перереєстрація транспортного засобу, на думку заявника, є фіктивними, мають усі ознаки фраундаторних правочинів, оскільки договір дарування земельної ділянки здійснено на користь його дочки ОСОБА_4 після винесення рішення про стягнення боргу з ОСОБА_3 , а перереєстрація транспортного засобу здійснена після того, як ухвалою суду від 19.05.2025 у справі №282/664/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування коштами було відмовлено у накладенні арешту на вказаний транспортний засіб.

На думку заявника, ці дії ОСОБА_3 спрямовані на уникнення звернення стягнення на належне йому майно. Договори укладені відповідачем порушують права ОСОБА_2 , як кредитора, ОСОБА_3 унеможливив реалізацію земельної ділянки та автомобіля на торгах з метою погашення боргу в порядку виконання рішення суду.

А також вказує, що існує загроза відчуження земельної ділянки площею 2,6336 га, кадастровий номер :03:002:0011, яка на сьогодні належить ОСОБА_4 іншим особам для недопущення повернення цього майна ОСОБА_3 . Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить поновлення прав ОСОБА_2 , відчуження ОСОБА_4 земельної ділянки ускладнить виконання рішення суду, зробить неможливим повернення землі у власність ОСОБА_3 . Також існує загроза відчуження автомобіля теперішнім власником іншим особам для недопущення повернення цього майна ОСОБА_3 . Оскільки визнання недійсними правочинів, які є безпосередньою підставою для зміни власника спірного майна, так чи інакше вплине на подальший правовий режим цього майна, то вибраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими в цій справі вимогами позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п. 4 постанови від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, свідчать про те, що між сторонами дійсно існує спір, тому суд вважає, що вид забезпечення позову, який просить застосувати заявник, а саме, накладення арешту на земельну ділянку та транспортний засіб є співмірним та виправданим заходом, який забезпечить можливість реального виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , а також забезпечить ефективне поновлення порушених прав та законних інтересів позивача.

При цьому, застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не призведе до обмеження права володіння та користування зазначеним майном відповідачами, а лише тимчасово унеможливить розпорядження ними до вирішення спору в суді.

Згідно пунктом 20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування та перереєстрації транспортного засобу недійсними та відновлення становища, яке існувало до порушення, з тих підстав, що вони є фраудаторним, укладеним на шкоду кредитору, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можуть відчужити земельну ділянку та транспортний засіб, отримані на підставі безоплатних оспорюваних договорів, з метою унеможливлення або утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми процесуального права, з огляду на те, що між сторонами дійсно винник спір, заходи забезпечення позову є співмірними заявленим вимогам, а також необхідними і достатніми для виконання судового рішення в разі задоволення позову, виходячи із забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Оцінивши доводи заявника, давши оцінку всім дослідженим доказам, виходячи із пов`язаності заходу забезпечення позову з предметом спору, співмірності такого заходу заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Водночас, оскільки забезпечення позову є тимчасовим заходом, суд також вважає, що забезпечення позову істотно не порушує інтереси відповідачів та нових власників майна до вирішення спору по суті, а тому є співмірним та обґрунтованим для застосування у даній справі.

Керуючись ст. 149-154,258-261,354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2,6336 га, кадастровий номер :03:002:0011, яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Накласти арешт на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Caddy, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.М. Носач