Справа № 953/5501/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Дяченко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Гавриленко К.О.,
представника відповідача -адвоката Мосейчук А.І. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Короткий зміст заявлених вимог
Позивач АТ «СЕНС БАНК» (далі відповідач, Банк) в особі представника адвоката Рудницького Ю.І. звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 630429193 у розмірі 277 257,89 грн, яка згідно розрахунку заборгованості за кредитом станом на 08.04.2025 року наданого позивачем разом з позовною заявою складається з 194 087,69 грн прострочене тіло кредиту, 83 170,20 грн відсотки за користування кредитом та судового збору у розмірі 3327,09 грн.
Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань із своєчасного повернення кредитних коштів.
Виклад позиції відповідача
АТ «СЕНС БАНК» надало Виписку по рахунку за період з 15.06.2016 по 10.12.2024, яка відрізняється від Виписки за рахунком наданої позивачем до суду.
Докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог стосуються відкриття рахунку № НОМЕР_2 (п. 2 Оферти на укладення Угоди про обслуговування Кредитної лінії та відкриття Відновлювальної лінії від 15.06.2016 року, п. 2 Акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування Кредитної лінії та відкриття Відновлювальної лінії від 15.06.2016 року) та випуску міжнародної платіжної картки DMC Gold cтроком дії 2 роки з моменту її випуск.
Однак, доказів на підтвердження, що рахунок № НОМЕР_2 є тим самим (тотожним) рахунку про який зазначено у Виписці по рахунку « НОМЕР_1 », позивачем не надано, як і доказів на підтвердження відкриття відповідного рахунку та поінформованості відповідача про умови відповідного кредитування.
Виписки, які надані АТ «СЕНС БАНК» не містять кореспонденції рахунків, тобто номерів використаних балансових рахунків, відповідно Додатку 1 «Призначення та ознаки рахунків бухгалтерського обліку банків України» до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої Постановою Правління НБУ №89 від 11.09.2017 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку», наприклад 2620, 2909, 2924. Без розшифровок операцій у розрізі балансових рахунків не можливо чітко зрозуміти призначення здійснених операцій та їх відповідність призначенням платежів.
Відповідач зазначає, що у наданих позивачем до позовної заяви документах відсутні Тарифи банку, Кредитний договір №630429193, інформація про розміри процентних ставок, комісій, інших платежів, які мають бути доведені до відома відповідача для подальшого стягнення останніх.
Відсутність Кредитного договору №630429193 у додатках до позовної заяви призводить до неможливості встановити істотні умови Договору, в тому числі, строк дії Договору, обґрунтованість сум до стягнення.
Відповідач зазначає, що зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, у тому числі, Розрахунку заборгованості за кредитом станом на 08.04.2025 року у відповідача відсутня заборгованість - за тілом кредиту.
Відповідно, позивачем не доведено правомірність стягнення простроченого тіла кредиту у розмірі 194 087,69 грн. за відсутності в цілому заборгованості за тілом кредиту, як і процентів за користування кредитом щодо якого відсутнє тіло кредиту.
Однак, позивачем не надано копії відповідного Договору згідно якого ПАТ «Альфа-банк» та відповідач вирішили встановити як відбувається повернення кредиту та яким чином здійснюються платежі та їх складові. Сайт за посиланням www.alfabank.com.ua відсутній, з огляду на ненадання Договору перевірити істотні умови надання споживчого кредиту, обов`язки відповідача та встановити правильність та правомірність розрахунку заборгованості за кредитом наданого позивачем не вбачається можливим, нарахування, які позивач неправомірно включив до складу заборгованості є непідтвердженими умовами кредитного договору.
Відповідач зазначає, що ненадання позивачем кредитного договору № 630429193 із усіма додатками (тарифи, графіки, зміни, тощо) призводить до неможливості встановити чи погоджено між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем істотні умови договору, порядок та строки нарахування відсотків, штрафів, комісій та ін., узгодження сторонами можливості автоматичного «перевипуску» картки та пролонгації кредитної лінії. Розбіжності у реквізитах рахунків зазначених в Оферті, Акцепті та Виписці лише додатково підтверджує необґрунтованість здійснених банком нарахувань та списань.
Таким чином, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Рух справи, заяви, клопотання учасників справи
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
01.07.2025 року відповідачем через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подано клопотання про залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України. Суд, протокольною ухвалою від 08.07.2025 в задоволенні цього клопотання - відмовив.
07.07.2025 року відповідачем через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подані клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву по справі за ініціативою суду та відзив на позовну заяву.
Суд, протокольною ухвалою від 08.0.7.2025 в задоволенні цього клопотання - відмовив. 08.07.2025, суд, протокольною ухвалою поновив пропущений процесуальний строк для подання відзиву на позов.
21.07.2025 року представником позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» подана заява в якій вказано про те, що представник позивача підтримує позов про стягнення заборгованості, не заперечує проти винесення заочного рішення та проведення судового засідання за відсутності представника позивача.
У судове засідання призначене на 28.07.2025 року представник позивача не з`явився.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позов.
Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Суд, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків
15.06.2016 року ОСОБА_1 підписано Анкету-Заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк». Зазначений договір відсутній в матеріалах справи.
У п.п. 2.1.1. Анкети-Заяви від 15.06.2016 про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» вказано, що «Я, ОСОБА_1 (Прізвище, ім`я та По-батькові), підписанням цієї Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з ПАТ «Альфа-Банк» (далі Договір), підтверджую, що: Анкета Заява про акцепт Публічної пропозиції є акцептуванням Публічної пропозиції у розумінні статті 642 Цивільного кодексу України, моєю згодою на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з ПАТ «Альфа-Банк» (далі Договір) та укладення банківських послуг на умовах визначених Публічною пропозицією за Продуктам и Банку».
15.06.2016 ОСОБА_1 підписана Оферта на укладення Угоди про обслуговування Кредитної лінії та відкриття Відновлювальної лінії від 15.06.2016 року. В якій у п. 2 ОСОБА_1 пропонує Банку відкрити рахунок № НОМЕР_2 у валюті гривня (надалі рахунок ЕПЗ чи Рахунок) та випустити міжнародну платіжну картку DMC Gold cтроком дії 2 роки з моменту її випуску (надалі Картка/Кредитна картка»).
У п. 4 Оферти визначено, що повернення заборгованості за Кредитом та сплату відсотків за користування Відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за Договором, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на карту», здійснювати відповідно до Договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості Кредиту зазначають в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору (в тому числі транзитні рахунки № 292470), відкритий у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346.
Згідно п. 6 Оферти платежі з повернення Кредиту, наданого у вигляді Відновлювальної кредитної лінії, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на картку», пропоную здійснювати відповідно до Договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості пропоную навести в Тарифах, які розміщені на сайті Банку за адресою www.alfabank.com.ua та є невід`ємною частиною Договору. Зазначений договір відсутній в матеріалах справи.
В Оферті відсутнє визначення «прострочене тіло кредиту», встановлено, що повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за Договором здійснюється на умовах визначених Договором про комплексне банківське обслуговування, що затверджений розпорядженням Банку із усіма змінами та усіма Додатками до нього, що укладений між Клієнтом та Банком діюча редакція якого розміщена на інтернет-сторінці Банку за електронною адресою www.alfabank.com.ua.
Зазначені умови викладені в Оферті відображені в Акцепті пропозиції на укладення Угоди про обслуговування Кредитної лінії та відкриття Відновлювальної лінії від 15.06.2016 року (п.п.2, 4, 6).
- Оферти від 15.06.2016 на укладення Угоди про обслуговування Кредитної лінії та відкриття Відновлювальної лінії;
- Анкети-Заяви від 15.06.2016 про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк»;
- Довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» (з прикладами використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту);
- Заяви від 15.06.2016 про відкриття поточних рахунків в ПАТ «Альфа-Банк» та картка із зразками підписів в якому наведена інформація про рахунок НОМЕР_2 ;
На підтвердження суми заборгованості та складових заборгованості позивачем надано Розрахунок заборгованості за кредитом станом на 08.04.2025 в якому вказано про те, що загальна заборгованість на дату складання довідки становить 277 257,89 грн. Розрахунок не містить підпису уповноваженої особи та печатки АТ «СЕНС БАНК» - наданий у вигляді таблиці.
При цьому, у позовній заяві та Розрахунку заборгованості за кредитом станом на 08.04.2025 «кінцевий залишок» зазначений у Виписці позивачем визначено як «прострочене тіло кредиту», в свою чергу, «кінцеву заборгованість зі сплати комісійних, відсотків» як «проценти»/ «відсотки» за користування кредитом».
Згідно Розрахунку заборгованості за кредитом станом на 08.04.2025 заборгованість за тілом кредиту відсутня (стовбець 26, рядок 106):
«комісії РКО» загальна сума нарахована та списана Банком складає 126711,92 грн. (суми за стовбцями 8, 9);
«неустойки (штраф)» загальна сума нарахована та списана Банком 700 грн. (суми за стовбцями 12, 13);
«тіло кредиту» загальна сума нарахована Банком 1923591,28 грн. (сума за стовбцем 24) та списана Банком у розмірі 1923591,28 грн. (сума за стовбцем 25);
«овердрафт (несанкціонована заборгованість)! нарахована Банком 235727,06 грн. (сума за стовбцем 28) та списана Банком у розмірі 235727,06 грн. (сума за стовбцем 29).
Суд враховує усталену правову позицію викладену, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.05.2023 по справі № 926/950-б/21 згідно якої проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються позичальником за користування кредитом (тобто за можливість за плату правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу), проте зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту позичальник втрачає право на правомірне користування цим благом на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі N 912/1120/16 від 05.04.2023 справа N 910/4518/16, постанови Верховного Суду від 25.03.2021 у справі N 910/8259/16, 29.03.2021 у справі № 913/479/18, від 22.02.2022 у справі N 920/1357/20, 25.10.2022 у справі N 910/6923/20).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до с. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У ч. 1 ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач пред`являючи позовну вимогу про стягнення заборгованості за Кредитним договором №630429193 від 15.06.2016 в позовній заяві не вказав розмір тіла кредиту (сума, яка фактично отримана в борг позичальником), розміру овердрафту, РКО, операціями зі списань, які відрізняються між собою у Виписках по рахунку наданих до позовної заяви та до відзиву на позовну заяву, а лише визначив до стягнення 194 087,69 грн. прострочене тіло кредиту та 83 170,20 грн. відсотки за користування кредитом, додавши до позовної заяви Розрахунок заборгованості за кредитом станом на 08.04.2025 з якого судом встановлено, що тіло кредиту відсутнє.
В свою чергу, позивачем не надано доказів для з`ясування чи при укладенні договору банк дотримав вимоги, передбачені частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав банк узгодженими, в тому числі, і щодо відсотків за користування кредитом, неустойки за несвоєчасну сплату кредиту/овердрафту, погодження овердрафту, РКО, та ін. операцій за якими банком здійснювалися нарахування та списання, а також не надано інформацію, яка розміщена на офіційній сторінці банку станом на дату укладення договору у мережі інтернет за посиланням www.alfabank.ua, не надано підтвердження погодження відповідача на конкретну публічну пропозицію АТ «Альфа банк», що позбавляє можливості суд перевірити факт підписання відповідачем вказаної інформація з метою з`ясування чи при укладенні договору банк дотримав вимоги, передбачені Законом України «Про захист прав споживачі» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав банк узгодженими, в тому числі і щодо відсотків за користування кредитом, розміру РКО, страхових платежів, розміру овердрафту та ін.
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тобто, доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Укладення договору є процесом досягнення згоди з усіх істотних умов договору, водночас досягнення згоди з усіх істотних умов тягне за собою факт укладення договору, який є юридичним фактом. Вищевказана стаття апелює до понять «належна форма», «усі істотні умови», «досягнення згоди».
Говорячи про те, що сторони мають досягти згоди у належній формі щодо істотних умов, слід врахувати три питання.
По-перше, у належній формі сторони мають визначити коло усіх істотних умов.
По-друге, у належній формі досягти згоди з усіх істотних умов.
По-третє надати результат досягнення згоди належної форми.
Йдучи від останнього питання можна зазначити, що надання належної форми результату досягнення згоди з усіх істотних умов є надання належної форми самому договору. Поняття «належна форма договору» і поняття «належна форма досягнення згоди з усіх істотних умов договору» не є тотожними. Законодавець не визначає поняття «належна форма досягнення згоди», а лише зазначає, що договір укладається у наступному порядку: пропозиція укласти договір (оферта) має передувати, прийняттю пропозиції (акцепту) другою стороною.
Очевидно, момент досягнення згоди з усіх істотних умов, і момент укладення договору, є одномоментними.
З практичної точки зору, можна констатувати, що надання належної форми договору, тобто результату досягнення згоди з усіх істотних умов, і є належною формою досягнення згоди з усіх істотних умов.
Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
При цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач був ознайомлений про те, що кредитна заборгованість за поточним тілом кредиту може бути винесена на прострочку, умов здійснення банком нарахувань та списань грошових коштів з рахунку відповідача, операціями за якими здійснюється нарахування та списання та які відрізняються у Виписці по рахунку за період з 15.06.2016 по 10.12.2024 (наданої відповідачем до відзиву на позовну заяву) та Виписці з рахунка НОМЕР_1 за період з 15.06.2016 по 08.04.2025, яка надана позивачем до позовної заяви. Зокрема, у Виписці наданій до суду наявні операції як «перенесення кредиту на прострочений кредит», «нарахування процентів за прострочену заборгованість», «нарахування комісії з РКО», «нарахування процентів за кредит», «погашення кредиту з рахунку», «списання процентів за овердрафт», «погашення кредиту з рахунку», однак відсутні операції наведені у Виписці наданій відповідачем до відзиву на позовну заяву: «щомісячна комісія за страховий пакет від фінансових ризиків», «списання плати за користування послугою SMS-інформування».
Розрахунок заборгованості за кредитом як такий, без надання доказів про укладення сторонами кредитного договору на певних умовах та без надання доказів того, які умови кредитування погоджено сторонами на час укладення договору, не є підтвердженням наявності складових відповідної заборгованості, нарахувань та списань здійснених банком.
Щодо тіла кредиту та простроченого тіла кредиту
Тіло кредиту це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. В Оферті від 15.06.2016 року відсутнє визначення простроченого тіла кредиту, погоджених умов за яких отримані кошти стають простроченим тілом кредиту, плати, які входять в прострочене тіло кредиту, крім того, в матеріалах справі відсутні докази можливості нарахування простроченого тіла кредиту, у тому числі, за відсутності тіла кредиту.
Отже, суд зауважує про безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту у розмірі 194 087,69 грн., зокрема, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача щодо сплати останнього, крім того, суд зазначає, що тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями.
Прострочена кредитна заборгованість це частина поточного тіла кредиту, яка на конкретну календарну дату стає простроченою. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув.
Для того, щоб вважати частину поточного тіла кредиту простроченою, умовами та правилами кредитного продукту повинно бути чітко визначено пільговий період кредитування, умови та порядок нарахування простроченої заборгованості.
Однак матеріали справи не містять доказів того, що споживач був обізнаний про те, що кредитна заборгованість за поточним тілом кредиту може бути винесена на прострочку.
Списання банком з відповідача плати за користування послугою смс-інформування, процентів за овердрафт, овердрафту, щомісячної комісії за страховий продукт, процентів за прострочену заборгованість, за розрахунково-касове обслуговування основної картки, списання комісії за РКО та включення даних сум до стягнення з відповідача є безпідставним, у зв`язку з відсутню в матеріалах справи доказів погодження відповідачем умов щодо списання відповідних нарахувань банком.
Також недоведеним є формування у Розрахунку розміру заборгованості за кредитом станом на 08.04.2025 розміру простроченого тіла кредиту у загальному розмірі 207 766,1 грн. нарахованих банком (загальна сума за стовбцем 16), з яким основна частина суми простроченого тіла кредиту 198 328,30 грн. (сума за рядками 70-106, стовбця 16) нарахована банком в період з 15.03.2022 (стовбець 16, рядок 70) по 08.04.2025, при цьому остання операція зі зняття коштів відповідачем здійснена у період з 15.02.2022 по 14.03.2022 (стовбець 5, рядок 69).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Частинами 5-7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.
Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування».
Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
З матеріалів даної справи не вбачається підтвердження укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-банк» з відповідачем, погодження між сторонами істотних умов договору, позивачем не надано примірнику Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» або інших доказів, які підтверджують погодження відповідача та існування певних умов договору та обґрунтованості та доведеності заявлених сум до стягнення.
Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав належних, допустимих, достовірних доказів наявності переліку послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то списання, зокрема, комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), щомісячних комісій/платежів за страхові пакети, овердрафту та процентів за овердрафтом є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі № 727/5461/23.
Як вбачається з наданого позивачем Розрахунку заборгованості за кредитом станом на 08.04.2025 відповідач за період з 15.06.2016 по дату останньої операція зі зняття коштів (рядок 69, стовбця 5) фактично отримав та використав кредитні кошти у сумі 2024600,95 грн., при цьому вніс на погашення 2045430,03 грн. (сума за стовбцем 6).
Тіло кредиту відсутнє, позивачем не доведено погодження наявності простроченого тіла кредиту, умов, складових простроченого тіла кредиту та підстав, у тому числі, для формування (нарахування) основної частини суми простроченого тіла кредиту в період за який відповідачем взагалі не використовувалися кредитні кошти (остання операція зі зняття коштів відповідачем здійснена у період з 15.02.2022 по 14.03.2022 (стовбець 5, рядок 69), так основна частина суми простроченого тіла кредиту - 198 328,30 грн (сума за рядками 70-106, стовбця 16) нарахована за період з 15.03.2022 (стовбець 16, рядок 70) по 08.04.2025.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Тобто, доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.
Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій.
За таких умов в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту обізнаності відповідача з умовами кредитного договору №630429193 на підставі якого банком здійснено нарахування та списання овердрафту, процентів за овердрафт, РКО, щомісячних комісій/платежів за страховими пакетами, комісії за обслуговування основної карти, за користування послугою смс-інформування, простроченого тіла кредиту, обґрунтованості сум заявлених до стягнення, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.
Судові витрати
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача
У зв`язку з відмовою в позові понесені судові витрати залишаються на стороні, яка їх понесла.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 19, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
Відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 630429193 від 15.06.2016.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, код ЄДРПОУ 23494714.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5

Повне рішення суду складено 01.08.2025.

Суддя О.М. Дяченко