Справа № 944/9/24
Провадження №2/944/314/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

представника позивача Калиновського В.В.,

представника відповідача Алєніна Д.В.,

представника третьої особи Дідик О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СГП Львівське», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Фермерське господарство «Марі Голд», Яворівська міська рада Львівської області, про визнання недійсним договору оренди землі,

встановив:

03 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТзОВ «СГП Львівське» про визнання недійсними договору оренди землі, укладеного від її імені з ТзОВ «СГП Львівське», про оренду земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0883, площею 0,1542 га, розташованої на території Віжомлянського старостинського округу Яворівської міської ради Львівської області.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка із кадастровим номером 0:03:000:0883, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1542 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 203626, яка розташована на території Віжомлянського старостинського округу Яворівської міської ради Львівської області (колишня Віжомлянська сільська рада, Яворівського району. Львівської області). У 2018 році дану земельну ділянку вона передала в оренду ФГ «Марі Голд», однак письмового договору оренди між нами не було укладено та жодної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено не було. На її неодноразові прохання про укладення між нами письмового договору та належної його реєстрації представники ФГ «Марі Голд» повідомили, що ближчим часом їй нададуть договір для підпису, однак так і не надали, а ділянка так і залишалася у її користуванні. На початку 2023 року представники ФГ «Марі Голд» виплачували їй орендну плату за користування її земельною ділянкою. В день виплати орендної плати вона перебувала у службових питаннях в Яворівській міській раді, тому кошти їй були передані через односельчан. Від односельчан їй стало відомо, що також в цей день власники земельних паїв підписували договори про збільшення орендної плати за користування земельними ділянками. Так як вона працювала в сільській раді і знаючи, що договори оренди підлягають обов`язковій реєстрації, тому вирішила перевірити інформацію по своїй земельній ділянці та виявила, що земельна ділянка за кадастровим номером :03:000:0883, яка не офіційно перебувала в оренді ФГ «Марі Голд», з 03 лютого 2023 року перебуває в оренді ТОВ «СГП «Львівське». Дана фірма їй невідома та у Віжомлянському старостинському окрузі паїв в оренді і користуванні не мала, тим більше жодних договорів про оренду земельних ділянок чи інших документів щодо землі із ТзОВ «СТП «Львівське» вона не підписувала. При спілкуванні з односельчанами дізналася, що під час виплати їм давали підписувати не заповнені бланки договорів оренди земельних ділянок та повідомляли, що це документи на збільшення орендної плати, а представники ФГ «Марі Голд» були з невідомими людьми. Тоді вона зрозуміла, що представники ФГ «Марі Голд» спільно з ТзОВ «СПП «Львівське» підробили її підпис в договорі оренди та зареєстрували його 03.02.2023. Як згодом стало відомо, велика кількість договорів оренди земельних ділянок була зареєстрована на ТОВ «СГП «Львівське» терміном на 15 років, хоча власники паїв жодних договорів оренди не підписували. Вона неодноразово намагалась зв`язатись з представниками ФГ «Марі Голд» за допомогою засобів телефонного зв`язку, проте отримати будь-які пояснення чи обґрунтовані відповіді не вдалось. Між нею та ТзОВ «СГП Львівське» не укладалися будь-які договори щодо земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0883, тому у неї відсутній примірник такого договору або ж докази його укладання. Також нею жодним іншим способом не передавалися відповідачу в користування вказана вище земельна ділянка. ТзОВ «СГП Львівське» жодного разу ніяким чином не повідомляло її про укладення будь-якого договору між ними, не вчиняло жодних дій, які б свідчили про наявність будь-яких взаємовідносин. 08 травня 2023 року вона вернулася до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області із заявою, в якій просила прийняти міри відносно представників ТОВ «СГП Львівське», які без її відома, шляхом підробки підпису уклали договір оренди належної їй земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0883. 09 травня 2023 року за її заявою було відкрите кримінальне провадження та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань номером 0000541 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. В порядку проведення слідчих дій під час досудового розслідування слідчими Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області було вилучено у відповідача примірник договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0883. Призначена слідчими почеркознавча експертиза підтвердила, що на цьому договорі її підпис підроблено. Тому вона вважає дії відповідача протиправними, такими, що посягають на її приватну власність і спрямовані на її захоплення та привласнення. Оскільки нею не було проставлено жодного підпису у договорах із ТзОВ «СГП Львівське», предметом яких могла бути описана вище земельна ділянка із кадастровим номером :03:000:0883, а також жодним чином ця ділянка не передавалась у користування, відповідач самовільно, незаконно та без її згоди вчинив реєстраційні дії щодо належної їй земельної ділянки із вказаними вище кадастровими номером.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 08 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

25 січня 2024 року представник відповідача ТзОВ «СГП Львівське» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач не визнає вимог позову в повному обсязі з таких підстав.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1542 га, кадастровий номер :03:000:0883, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вiжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області, яку орендувало ФГ «Марі Голд». На початку лютого працівниками ФГ «Марі Голд» здійснювалась видача орендної плати громадянам за користування земельними ділянками, які використовувала ФГ «Марі Голд» та розташовані на території Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області. На видачу орендної плати також були запрошені представники ТОВ «СГП «Львівське». Для оптимізації виробничих процесів, зменшення витрат на поточну діяльність, віддаленістю орендованих земельних ділянок на території Віжомлянської сільської ради від виробничих потужностей ФГ «Марі Голд», враховуючи економічну доцільність, ФГ «Марі Голд» запропонувало ТОВ «СГП «Львівське» бути новим орендарем вказаних земельних ділянок. В процесі виплати орендної плати орендарям було запропоновано укласти нові договори оренди з ТОВ «СГП «Львівське», на що частина землевласників погодилась. Під час видачі орендної плати був присутній ОСОБА_2 старший інженер-землевпорядник ТОВ «СГП «Львівське». Як повідомив ОСОБА_2 , видача коштів проводилася на території приміщення магазину в селі Віжомля. Видача орендної плати здійснювалась протягом трьох днів. Представники ФГ «Марі Голд» видавали орендну плату за поточний рік, разом з цим ОСОБА_2 пропонував орендодавцям укласти нові договори оренди земельних ділянок, де орендарем виступало ТОВ «СГП «Львівське». Серед осіб, які отримували кошти, була й ОСОБА_1 , у власності якої знаходиться кілька земельних ділянок, що перебували в оренді ФГ «Марі Голд», якій також було надано на ознайомлення та вивчення договір з ТОВ «СГП «Львівьське». Зважаючи на велику кількість нових орендодавців (понад 300 осіб), великий обсяг наданих та опрацьованих правовстановлюючих документів, часу, що минув від укладення договору, ОСОБА_2 не може пригадати сам факт присутності ОСОБА_1 та підписання нею договору. Під час підписання, зі слів ОСОБА_2 , також були присутні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (представники ФГ «Марі Голд»). В майбутньому, на підставі договору оренди, укладеного між ТОВ «СГП «Львівське» та ОСОБА_1 , згідно з відомостями на виплату грошей № 6581 від 09 жовтня 2023 року, остання отримала кошти у розмірі 1080,00 грн. Крім того, позивач отримала та ознайомилася з інформаційним листом, в якому йшлось про підстави та умови зміни орендаря земельної ділянки. ОСОБА_1 стверджує, що договір між сторонами не укладався та не підписувався, а про існування договору їй стало відомо пізніше. На обґрунтування своїх позовних вимог просить суд витребувати висновок експерта у кримінальному провадженні, відповідно до яких підписи від імені орендодавця у договорі вчинено не ОСОБА_1 , а іншою особою. Проте ТОВ «СГП «Львівське» звертає увагу, що після відкриття кримінального провадження, позивач отримувала орендну плату за вказану земельну ділянку, а також ознайомилася з умовами та причиною переукладення договору. Таким чином, ТОВ «СГП «Львівське» вважає, що між сторонами виникли правовідносини з договору оренди землі, виник факт виконання такого договору сторонами внаслідок досягнення домовленості з приводу користування земельною ділянкою орендодавця. ТОВ «СГП «Львівське» вважає, що між сторонами виникли та існували правові відносини з договору оренди землі, про що свідчить підписання позивачем як орендодавцями відомостей на виплату готівки та листа про зміну орендаря. З наведених підстав просить в позові відмовити.

29 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що в день виплати орендної плати вона перебувала в службових питаннях в Яворівській міській раді, тому кошти були передані через односельчан. Особисто коштів вона від ФГ «Марі Голд» не отримувала. Як зазначив відповідач у відзиві, ОСОБА_2 не може пригадати сам факт її присутності та підписання нею договору, оскільки вона по факту не була присутня ні на виплаті орендної плати ні на підписанні оспорюваного договору оренди. Жодних коштів від ТОВ «СГП «Львівське» 09 жовтня 2023 року чи будь-якого іншого дня не отримувала. Більше того, жодних відомостей на виплату грошей № 6581 від 09 жовтня 2023 року на суму 1080 грн та інформаційний лист про підстави та умови зміни орендаря земельної ділянки вона не підписувала. Також звертає увагу суду, що у відомості на виплату грошей № 6581 від 09 жовтня 2023 року у верхньому рядку зазначено «Глинець» (село Глинець Яворівського району Львівської області, на території якого відповідач орендує земельні ділянки та сплачує за них орендодавцям орендну плату). В свою чергу, вона проживає по АДРЕСА_1 , а земельна ділянка, щодо якої укладений оспорюваний договір, знаходиться на території Віжомлянського старостинського округу Яворівської міської ради Львівської області. Ні вона, ні дана земельна ділянка ніякого відношення до села Глинець не мають. Тому можна зробити висновок, що її підписи на даній відомості, як і сама відомість, підроблені для введення суд в оману та з метою зберегти за собою незаконно оформлене право оренди на її земельну ділянку. Доводи відповідача, що між сторонами виникли правовідносини з договору оренди землі, оскільки виник факт виконання такого договору сторонами внаслідок досягнення домовленості з приводу користування земельною ділянкою орендодавця, є безпідставними. Враховуючи, що нею не було підписано із ТОВ «СГП «Львівське» Договір оренди земельної ділянка, кадастровий номер 0:03:000:0883, площею 0,1542 га, яка належить їй на праві власності, жодних правовідносин між сторонами не було і не могло бути.

19 лютого 2024 року представник відповідача ТОВ «СГП «Львівське» подав додаткові письмові пояснення, в яких зазначив таке.

З 2015 року, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір. Ставка збору становить 1,5% від об`єкта оподаткування. Таким чином, відповідачем з урахуванням норм ПК України, під час нарахування орендної плати, як податковим агентом платника податку було перераховано податок на прибуток фізичних осіб та утримано військовий збір. Відтак, сума орендної плати за 2023 рік, яку отримала позивач, становить 1341,61 грн, з яких 241,49 грн податок на прибуток фізичних осіб та 20,12 грн військовий збір, що були сплачені відповідачем як податковим агентом. Вказані обставини відображаються у витязі з відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за жовтень 2023 року, а саме рядок 367, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . Данні відомості підтверджують факт отримання орендної плати ОСОБА_1 . Зокрема, за ознакою доходу «106», до якого належить сума в 1341,61 грн, що вказані в відомостях, належить дохід від надання земельної частки (паю) в оренду.

22 лютого 2024 року ОСОБА_1 подала заперечення на додаткові пояснення, в яких вказала таке.

Відповідач у відомостях вказує ознаку доходу «106», до якого належить сума 1341,61 грн. Ознакою доходу «106» є дохід від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду (пункт 170.1 статті 170 розділу IV ПК України). В свою чергу, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах. Місцезнаходження і межі такої земельної частки (паю) та кадастровий номер не визначені. Натомість її земельна ділянка, за яку нібито відповідач сплачує орендну плату, податки та військовий збір, розташована на території Віжомлянського старостинського округу Яворівської міської ради Львівської області (колишня Віжомлянська сільська рада Яворівського району Львівської області), кадастровий номером 0:03:000:0883, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1542 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 203626. Як висновок, відповідач сплачує орендну плату, податки та військовий збір не за користування її земельною ділянкою, а за земельну частку (пай), до якої вона жодного відношення немає.

16 квітня 2024 року представник третьої особи ФГ «Марі Голд» подав письмові пояснення на предмет спору, в яких зазначив таке.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що у 2018 році нею було передано в оренду ФГ «Марі Голд» земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:000:0883. Дане твердження позивача є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не відповідає дійсності. Між ФГ «Марі Голд» та ОСОБА_1 28 вересня 2018 року укладено договір оренди землі площею 0,0807, з кадастровим номером :02:000:1276, строком на 10 років, належної на праві власності ОСОБА_1 згідно з Державним актом серії ЯА № 203026 від 11 жовтня 2011 року. Даний договір на сьогоднішній день є діючим. Будь-яких затримок орендної плати ОСОБА_1 у ФГ «Марі Голд» з моменту укладення договору не було, як і будь-яких інших претензій до ФГ «Марі Голд». Натомість, земельна ділянка з кадастровим номером 0:03:000:0883 не перебувала в оренду у ФГ «Марі Голд», що підтверджується відсутністю договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000:0883 між ОСОБА_1 і ФГ «Марі Голд» та, відповідно, відсутністю реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказане підтверджується Протоколом допиту свідка голови ФГ «Марі Голд» від 22 серпня 2023 року в рамках слідчих дій у кримінальному провадженні №0000541 від 09 травня 2023 року, відкритого за заявою ОСОБА_1 . Таким чином, твердження позивача про те, що вона передала в оренду ФГ «Марі Голд» земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:000:0883, не відповідають дійсності та не можуть братись судом до уваги, так як в реєстраційній службі вказаний договір незареєстрований. Відсутність реєстрації вказаного договору у реєстраційній службі вказує на те, що волевиявлення сторін не було, вказаний договір не було укладено та підписано сторонами. У договорі оренди землі можливо визначити всі істотні умови договору, а також дослідити виконання сторонами взятих на себе обов`язків у разі долучення даного договору позивачем до матеріалів справи. Однак сама позивач у своїй позовній заяві зазначає про відсутність письмового договору оренди між нею та ФГ «Марі Голд» про передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000:0883, а отже і відсутність будь-яких правовідносин між позивачем та ФГ «Марі Голд» з приводу передачі в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000:0883. Більше того, з приводу одних і тих самих правовідносин, а саме з підстав виникнення правовідносин з оренди однієї земельної ділянки з кадастровий номером 0:03:000:0883 в одному випадку з відповідачем ТОВ «СГП «Львівське», в іншому третьою особою ФГ «Марі Голд», у позивача сформовані різні правові позиції. Тобто в позовній заяві позивач сама зазначає про відсутність письмового договору з ФГ «Марі Голд» оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000:0883 та відсутність його реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, але стверджує про «не офіційне» перебування в оренді у ФГ «Марі Голд» даної земельної ділянки. Натомість, у відповіді на відзив позивач зазначає, що, враховуючи, що нею не було підписано договір оренди земельної ділянки кадастровий номером 0:03:000:0883 з відповідачем TOB «СГП «Львівське», яка належить їй на праві власності, жодних правовідносин між нею та ТОВ «СГП «Львівське» не було і не могло бути. Зазначені твердження позивача протирічать одне одному, є необґрунтованими, безпідставними. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження укладення нею з ФГ «Марі Голд» договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000:0883.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16 квітня 2024 року витребувано з Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області матеріали кримінального провадження, відомості про яке 09 травня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000541, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

04 квітня 2025 року ОСОБА_1 подала додаткові пояснення, в яких зазначила таке.

Жодних коштів за надання земельної ділянки в оренду від ТОВ «СГП «Львівське» за жовтень 2023 року, липень, 2024 року та вересень 2024 року вона не отримувала. Інформація про джерело доходу була подана в ГУ ДПС у Львівській області самим ТОВ «СТІП «Львівське». Відповідачем для розрахунку суми податку та суми військового збору, необхідних для сплати як податковим агентом податкових зобов`язань, взяті дані на підставі договору оренди землі, який є предметом цього спору. Більше того, ще 08 травня 2023 року вона звернулася до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області із заявою на ТОВ «СГП Львівське» щодо підробки підпису на договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0883 і вже 09 травня 2023 року було відкрите кримінальне провадження та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000541 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Саме тому про отримання будь-яких платежів за оренду земельної ділянки від ТОВ «СГП «Львівське» не могло бути і мови.

07 квітня 2025 року представник третьої особи ФГ «Марі Голд» подав письмові пояснення в яких зазначив, що в своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що у 2018 році нею було передано в оренду ФГ «Марі Голд» земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:000:0883. Дане твердження позивача є необґрунтованими, безпідставними та таким, що не відповідає дійсності. Між ФГ «Марі Голд» та ОСОБА_1 28 вересня 2018 року укладено договір оренди землі площею 0,0807, з кадастровим номером :02:000:1276, строком на десять років, належної на праві власності. ОСОБА_1 , згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №203026 від 11 жовтня 2011 року. Даний договір на сьогоднішній день є діючим. Натомість, земельна ділянка з кадастровим номером 0:03:000:0883 не перебувала оренді у ФГ «Марі Голд», що підтверджується відсутністю договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000:0883 між ОСОБА_1 у ФГ «Марі Голд» та, відповідно відсутністю реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ФГ «Марі Голд», сформованою станом на 21 квітня 2021 року (в період на який посилається позивач у своїй позовній заяві, коли начебто земельна ділянка з кадастровим номером 0:03:000:0883, яка начебто перебувала в оренді у ФГ «Марі Голд», земельна ділянка з кадастровим номером 0:03:000:0883 не перебувала в оренді у ФГ «Марі Голд» (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ФГ «Марі Голд», формовану станом на 21 квітня 2021 року додається). Також, як вбачається з Плану меж земельних ділянок, які належать на праві власності позивачу відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №203026 від 11 жовтня 2011 року, в оренду ФГ «Марі Голд» з шести земельних ділянок, які належать позивачу, було передано лише земельну ділянку площею 0,0807 га, з кадастровим номером :02:000:1276, строком на 10 років, що підтверджується долученими Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:1276 та Договором оренди землі, укладеним від 28 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ФГ «Марі Голд» строком на 10 років. Також земельна ділянка з кадастровим номером 0:03:000:0883, що є предметом розгляду даної справи, згідно відкритих Даних земельного кадастру України розташована в оточенні земельних ділянок, які з 2019 року орендує СТЗОВ «Імені Данила Галицького». Так, земельна ділянка з кадастровим номером 0:03:000:0884, яка належить на праві власності ОСОБА_5 , та знаходиться поруч з земельною ділянкою з кадастровим номером 0:03:000:0883, згідно відкритих даних з земельного кадастру України знаходиться в оренді з 08 травня 2019 року у СТЗОВ «Імені Данила Галицького», земельна ділянка з кадастровим номером 0:03:000:0882, яка належить на праві власності ОСОБА_6 та знаходиться поруч з земельною ділянкою з кадастровим номером 4625882.2100:03:000:0885, яка належить на праві власності ОСОБА_7 , також знаходиться в оренді з 24 червня 2019 року у СТЗОВ «Імені Данила Галицького». Крім того,відповідно до відкритих даних з земельного кадастру України земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:1276, яка знаходиться в оренді ФГ «Марі Голд» знаходиться далеко від земельної ділянки з кадастровим номером з кадастровим номером 0:03:000:0883, яка є предметом розгляду даної справи, що теж свідчить про відсутність сенсу та необхідності із сторони ФГ «Марі Голд» її обробляти. Вищезазначене додатково підтверджує відсутність сенсу та можливості зі сторони ФГ «Марі Голд» обробляти та орендувати земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:000:0883, що є предметом розгляду даної справи, оскільки вона знаходиться в оточенні земельних ділянок, які з 2019 року орендувало СТЗОВ «Імені Данила Галицького» та є підтвердженням хибного висновку позивача щодо знаходження в оренді з 2018 року у ФГ «Марі Голд» земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000:0883. Враховуючи вищезазначене, а також з урахуванням того, що земельна ділянка з кадастровим номером 0:03:000:0883, що є предметом розгляду даної справи, згідно відкритих даних з земельного кадастру України розташована в оточенні ділянок, які з 2019 року орендує СТЗОВ «Імені Данила Галицького», земельна ділянка з кадастровим номером 0:03:000:0883 не перебувала в оренді у ФГ «Марі Голд». Відповідно, ФГ «Марі Голд» не здійснювались виплати грошових коштів за оренду земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000:0883. Такти чином, твердження позивача, про те, що вона передала в оренду ФГ «Марі Голд» земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:000.0883 не відповідаю дійсності та не можуть братись судом до уваги, так як в реєстраційний службі вказаний договір незареєстрований. Реєстрація вказаного договору у реєстраційній службі вказує на те, що волевиявлення сторін не було, вказаний договір не було укладено та підписано сторонами. Таким чином, враховуючи різні правові позиції позивача з приводу одних і тих самих правовідносин, а саме з підстав виникнення правовідносин з оренди однієї земельної ділянки з кадастровий номером 0:03:00:0883, в одому випадку з відповідачем ТОВ «СГП «Львівське», в іншому третьою особою ФГ «Марі Голд», а тому що такі твердження позивача не можуть братись судом до уваги.

В судовому засіданні представник позивача Калиновський В.В. заявлені позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві і письмових поясненнях.

Зазначив, що позивач не підписувала договорів оренди з ТОВ «СГП «Львівське», що підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, проведеною експертизою. Його довірителька дізналась про існування даного договору на початку 2023 року. До того часу договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000.0883 був укладений з ФГ «Марі Голд» та до 2023 року вона отримувала за даним договором орендну плату. Доказів отримання коштів вона не має, оскільки отримувала кошти готівкою. Від ТОВ «СГП «Львівське» жодних коштів вона ніколи не отримувала. Надані відповідачем відомості не підтверджують отримання нею коштів. Зокрема, з відомості за 09.11.2023 року незрозуміло, чи це орендна плата чи нарахування її виплати. Згідно з відомістю від 08.10 2023 року вона не отримувала орендної плати. Водночас, інформаційний лист без дати, підпис на ньому не позивача. Інформація ДПС, на яку посилається відповідач, не може бути доказом у справі, оскільки зазначена у ньому класифікація доходів «106» не може застосовуватися до земельної ділянки позивача, оскільки застосовується до земельних часток (паїв), які не сформовані і не мають кадастрових номерів. У разі оренди земельної ділянки її довірительки має застосовуватися інша класифікація. Таким чином, ОСОБА_1 оспорюваного договору не укладала, у неї не було жодного волевиявлення на передачу земельної ділянки ТОВ «СГП «Львівське». Будь-яких виплат від відповідача вона не отримувала. Нарахування відповідачем орендної плати та сплата податків і зборів не підтверджує отримання позивачем орендної плати. За наведених обставин, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «СГП «Львівське» Алєнін Д.В. позовні вимоги ОСОБА_1 заперечив, підтримав поданий відзив на позовну заяву.

Зазначив, що неможливо підтвердити чи спростувати, що позивач підписала договір оренди належної їй земельної ділянки. Водночас, після підписання цього договору позивач отримувала орендну плату, в тому числі після порушення кримінального провадження, що підтверджується відомостями про отримання готівки за жовтень 2023 року, які були нараховані і виплачені. Також позивач разом з отриманням орендної плати отримала інформаційний лист про укладення нового договору з ТОВ «СГП «Львівське». У липні 2024 року позивачу було здійснено оплату в натуральній формі (надано борошно), вартість якого відображено у звітності. За вересень 2024 року орендна плата була нарахована кожному орендодавцю, але не виплачувалась. З неї були сплачені податки і збори. Позивач відмовилася від отримання коштів. ТОВ «СГП «Львівське» отримало в оренду від позивача лише земельну ділянку, відносно якої є спір. Просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи ФГ «Марі Голд» Дідик О.Л. позовні вимоги заперечила, підтримала подані письмові пояснення.

Зазначила, що між ОСОБА_1 та ФГ «Марі Голд» був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:1276. У третьої особи перед позивачем ніколи затримки по виплаті орендної плати не булою. Договір щодо земельної ділянки 0:03:000:0883 між ОСОБА_1 та ФГ «Марі Голд» ніколи не укладався.

Позивач між ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник третьої особи Яворівської міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження № 0000541, суд дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер 0:03:000:0883, площею 0,1542 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Віжомлянського старостинського округу Яворівської міської ради Львівської області (колишня Віжомлянська сільська рада Яворівського району Львівської області), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 203626.

Також суд встановив, дана земельна ділянка перебуває у фактичному користуванні ТОВ «СГП «Львівське», що також не заперечується сторонами і підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, в якому містяться відомості про наявність у ТОВ «СГП «Львівське» права оренди цієї земельної ділянки, дата державної реєстрації права 03 лютого 2023 року.

Водночас, ОСОБА_1 заперечує укладення будь-якого договору з ТОВ «СГП «Львівське» щодо оренди земельної ділянки із кадастровим номером 0:03:000:0883.

08 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася в Яворівсьий РВП ГУ НП у Львівській області із заявою, в якій просила прийняти міри до представників ТОВ «СГП «Львівське», які без її відома, шляхом підроблення її підпису, уклали договір оренди на її земельну ділянку з кадастровим номером 0:03:000:0883, що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2023 року за № 0000541, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження постановою заступника начальника СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 25 вересня 2023 року було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: чи виконано рукописні підписи та рукописні записи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чи іншою особою, в оригіналі договору оренди землі укладеному 03 лютого 2023 року між ТзОВ «СГП «Львівське»» в особі Чубко Катерини Олександрівни з однієї сторони в якості «Орендаря» та ОСОБА_1 з другої сторони в якості «Орендодавця», в розділі «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець, прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, паспортні дані (серія, номер, ким і коли виданий), місце проживання фізичної особи, ідентифікаційний номер, М.П. за наявності печатки» від імені ОСОБА_1

Згідно з Висновком експерта № СЕ-19/114-23/19662/ПЧ від 27 жовтня 2023 року, складеним судовим експертом Львівського НДЕКЦ МВС України за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, рукописний текст і графі «Орендодавець» в договорі оренди землі від 03 лютого 2023 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи)», - виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 в графі « ОСОБА_8 (за наявності печатки)» в договорі оренди землі від 03 лютого 2023 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Отже, з досліджених доказів судом достовірно встановлено, що підпис на договорі оренди земельної ділянки кадастровий номер 0:03:000:0883, площею 0,1542 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_1 , не був проставлений позивачкою.

Суд враховує правову позицію, висловлену, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05 липня 2020 року у справі № 461/3675/17, про допустимість використання як доказу висновку експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, оскільки така містить інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений.

Частиною 3 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Так, ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 207 Цивільного кодексу України України).

Відповідно до норм ст. ст. 14, 19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Відповідно, оспорюваний ОСОБА_1 договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся.

Щодо доводів відповідача про те, що ОСОБА_1 отримувала орендну плату за оренду ТОВ «СГП «Львівське» даної земельної ділянки, а також ознайомилася з умовами та причиною переукладення договору, що свідчить про волевиявлення позивача до вчинення та виконання умов правочину, суд зазначає таке.

Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними в постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц, виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину відповідно до його істотних умов, передбачених законодавством.

Аналогічні висновки наведені і а постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 530/130/21, на яку посилається відповідач на обґрунтування свого заперечення проти позову.

В цій постанові Верховний Суд вказав, зокрема, таке. Зробивши висновки про неукладеність договорів оренди землі, врахувавши, що позивачі як власники земельних ділянок не підписували такі договори, суди першої та апеляційної інстанцій безпідставно обмежили предмет доказування у справі лише встановленням факту підписання договорів оренди не власниками земельних ділянок, а іншими особами. Такі висновки суперечать правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц, що виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину відповідно до його істотних умов, передбачених законодавством. Позивачі, звертаючись до суду з позовом, не заперечували, що земельними ділянками користується відповідач, не доводили, що земельні ділянки передані орендарю поза їх волею, лише наголошували на тому, що письмових договорів оренди землі вони не підписували. Так само вони не заперечували фактів підписання ними додаткових угод до цих договорів, як і звернення до орендаря з вимогою виплатити оренду плату, надати довідку про нараховану та виплачену оренду плату, що переконливо доводить визнання орендодавцями існування між ними та ПП «Агроекологія» правових відносин із укладеного договору оренди землі. Підсумовуючи, Верховний Суд зробив висновок, що за встановлених судами фактичних обставин у справі, що переглядається, між сторонами виникли та тривалий час існували правові відносини з договору оренди землі, про що свідчить підписання позивачами як орендодавцями додаткових угод до цих договорів, звернення до орендаря щодо виплати орендної плати тощо. У зв`язку з наведеним, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про неукладеність між сторонами договорів оренди землі та, як наслідок, наявність підстав для повернення земельних ділянок позивачам є помилковими, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Отже, в справі, на яку посилається представник відповідача, суди встановили, що позивачі не заперечували, що земельними ділянками користується відповідач, не доводили, що земельні ділянки передані орендарю поза їх волею, не заперечували фактів підписання ними додаткових угод до цих договорів, звернення до орендаря з вимогою виплатити оренду плату, надати довідку про нараховану та виплачену оренду плату, а лише наголошували на тому, що письмових договорів оренди землі вони не підписували.

Водночас, у справі, що розглядається, позивач ОСОБА_1 не лише стверджує, що не підписувала оспорюваного договору оренди з ТОВ «СГП «Львівське», але стверджує, що земельна ділянка перебуває в користуванні орендаря поза її волею, орендну плату вона не отримувала, а також після того, як дізналась про реєстрацію за ТОВ «СГП «Львівське» права оренди на її земельну ділянку, в короткий строк звернулась з цього приводу до правоохоронних органів і будь-яких взаємовідносин з відповідачем у неї фактично не виникло.

Тобто фактична природа спірних правовідносин, поведінка сторін і підстави позовів в цих справах є різними.

Також суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц, де вказано, що укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

За змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 Цивільного кодексу України, якщо договір оренди (найму) будівлі хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав.

Тобто суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

Отже, враховуючи наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, для вирішення спору необхідно з`ясувати і встановити, чи виконувався оспорюваний правочин, зокрема, зважаючи на предмет і підстави позову, позивачем ОСОБА_1 , а саме чи отримувала вона орендну плату за користування відповідачем спірною земельною ділянкою.

Щодо твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 за 2023 рік отримала від ТОВ «СГП «Львівське» орендну плату в сумі 1080,00 грн суд зазначає таке.

Як описано вище, 08 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області із заявою, в якій просила прийняти міри відносно представників ТОВ «СГП Львівське», які без її відома, шляхом підробки підпису уклали договір оренди належної їй земельної ділянки за кадастровим номером :03:000:0883.

09 травня 2023 року за її заявою були винесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000541 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України, та розпочато досудове розслідування.

11 липня 2023 року слідчими Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, в присутності директора ТОВ «СГП «Львівське» Чубко К.О. і представника товариства Дей М.І. було проведено обшук в приміщеннях ТОВ «СГП «Львівське» за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Соснівка, вул. Стефаника, 1, в ході якого було вилучено ряд документів, в тому числі оспорюваний позивачем договір оренди від 03 лютого 2023 року.

14 і 20 липня 2023 року представник ТОВ «СГП «Львівське» Дей М.І. звертався до слідчого з клопотаннями про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження і згідно з постановами слідчого від 14 і 21 липня 2023 року йому частково було надано матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

20 липня 2023 року представник ТОВ «СГП «Львівське» Дей М.І. також звертався до слідчого з клопотаннями про повернення вилученого в ході обшуку майна (документів), у задоволенні якого постановою слідчого від 21 липня 2023 року було відмовлено.

13 вересня 2023 року представник ТОВ «СГП «Львівське» Дей М.І. звертався до слідчого з клопотаннями про додатковий допит свідка ОСОБА_1

08 вересня 2023 року представник ТОВ «СГП «Львівське» Дей М.І. отримав речові докази у кримінальному провадженні (оригінали документів), що підтверджується його розпискою (при цьому, оригінал оспорюваного договору не було повернуто).

Також 21 грудня 2023 року слідчий в межах даного кримінального провадження допитав в якості свідків директора ТОВ «СГП «Львівське» ОСОБА_9 і головного інженера-землевпорядника ТОВ «СГП «Львівське» ОСОБА_2 .

Наведені вище обставини підтверджуються матеріалами витребуваного та дослідженого судом кримінального провадження, відомості щодо якого були винесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2023 року за № 0000541 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України, досудове розслідування в якому здійснює СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області.

Отже, із наведених вище матеріалів суд встановив, що посадовим особам, зокрема, керівнику, а також представнику ТОВ «СГП «Львівське» було достовірно відомо про наявність цього кримінального провадження, в тому числі підстави внесення відомостей щодо нього до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно, факт заперечення ОСОБА_1 укладення з ТОВ «СГП «Львівське» договору оренди належної їй земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0883.

При цьому, відповідач, знаючи про вказані обставини, не звертався до ОСОБА_1 з питань виконання даного договору, не пропонував підписати його, укласти додаткову угоду тощо.

Водночас, як описано вище, 08 травня 2023 року, тобто через нетривалий період часу з дня реєстрації права оренди відповідача на спірну земельну ділянку, ОСОБА_1 звернулася до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області із заявою, в якій просила прийняти міри відносно представників ТОВ «СГП Львівське», які без її відома, шляхом підробки підпису, уклали договір оренди належної їй земельної ділянки.

Також ОСОБА_1 в межах даного кримінального провадження була неодноразово допитана в якості свідка, в тому числі і за клопотанням представника ТОВ «СГП Львівське», надавала однакові і послідовні показання про те, що договору оренди землі із ТОВ «СГП «Львівське» вона не підписувала

Також позивач не вчиняла жодних дій, які б прямо чи опосередковано свідчили про її юридичну або фактичну згоду мати з відповідачем взаємовідносини щодо оренди зазначеної земельної ділянки, а навпаки вживала заходів для юридичного припинення таких правовідносин, як в межах зазначеного вище кримінального провадження, так і в короткий строк після складення описаного вище Висновку судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/114-23/19662/ПЧ від 27 жовтня 2023 року, яким було підтверджено, що рукописний текст і підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» в оспорюваному договорі оренди землі від 03 лютого 2023 року, виконаний не нею, а іншою особою, звернулася до суду з даним позовом про визнання цього договору недійсним.

Як вказано в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, добросовісність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

В цій постанові, виходячи з конкретних обставин справи, також зазначено, що очевидно, що дії позивача, який уклав 24 грудня 2013 року додаткову угоду до договору оренди землі від 19 листопада 2007 року № 61, а згодом пред`являє позов про визнання договору оренди землі від 19 листопада 2007 року № 61 неукладеним, суперечить його попередній поведінці (укладенню додаткової угоди та отриманню плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісним. Договір оренди землі від 19 листопада 2007 року № 61 є укладеним після досягнення сторонами усіх істотних умов, а це відбулося 19 листопада 2007 року за життя орендодавця і за його підписом і підстав вважати спірний договір неукладеним немає.

Також в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 450/2286/16-ц зазначено, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документу (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права.

Враховуючи описані вище встановлені обставини справи, дії сторін, правові позиції Верховного Суду, суд розцінює поведінку ОСОБА_1 як добросовісну, чесну і послідовну, оскільки вона, після того коли дізналась про факт реєстрації права оренди відповідача на спірну земельну ділянку, усіма законними та доступними способами намагалася повернути ділянку у своє володіння та припинити дію оспорюваного договору оренди, що детально описано вище, відповідно, і доводи, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, та пояснення, надані в ході розгляду справи її представником, на думку суду, є логічними, послідовними і узгодженими та підтверджуються письмовими доказами.

Зі свого боку, посадові/службові особи відповідача ТОВ «СГП «Львівське» з самого початку знали або повинні були знати про те, що даного договору ОСОБА_1 не підписувала та в будь-який інший спосіб не здійснила своє волевиявлення щодо укладення та/чи виконання договору, а також знали про існування зазначеного вище кримінального провадження за фактом підписання цього договору, однак не вжили жодних дій щодо врегулювання з позивачкою спірних питань, а здійснювали в односторонньому порядку заходи, які б давали підстави стверджувати про фактичне виконання цього договору сторонами, зокрема, ОСОБА_1 , про що також детально описано вище.

Такі дії відповідача ТОВ «СГП «Львівське» (його посадовий, службових осіб чи працівників) суд вважає недобросовісними та суперечливими.

Відповідач на підтвердження своїх доводів про отримання орендної плати за оспорюваним договором за 2023 рік надав суду копію Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за IV квартал 2023 року, що були сплачені ТОВ «СГП «Львівське» як податковим агентом, в якій в пункті 367 вказано РНОКПП НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , зазначено, що їй нараховано 1341,16 грн, з яких утримано 241,49 грн податку на прибуток фізичних осіб та 20,12 грн військового збору, а також відповідач копію Відомості на виплату грошей № 6581 за 09 жовтня 2023 року, в якій зазначено, серед інших: ОСОБА_1 , сума 1080 грн, напроти проставлено рукописний підпис.

Зі свого боку, ОСОБА_1 , як зазначено вище, стверджує, що жодного разу орендну плату вона не отримувала і будь-яких взаємовідносин з відповідачем у неї фактично не виникло.

Дослідивши описані документи, суд зазначає таке.

Відомість про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за IV квартал 2023 року, що були сплачені ТОВ «СГП «Львівське» як податковим агентом, подана відповідачем до контролюючого органу 01 лютого 2024 року, що підтверджується копією електронної квитанції про її прийняття.

Однак суд зазначає, що, незважаючи на це, в період, коли проводилося досудове розслідування даного кримінального провадження, зокрема, було призначено та проведено судову почеркознавчу експертизу, якою встановлено, що рукописний текст в графі «Орендодавець» (підпис від імені ОСОБА_1 , прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи) в договорі оренди землі від 03 лютого 2023 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, ТОВ «СГП «Львівське» все ж відобразило у податковій звітності за 2023 рік суми начебто виплаченої позивачу орендної плати і сплатило з цієї суми податок з доходів фізичних осіб і військовий збір.

Також, як слушно зауважує представник позивача, відповідач у даній Відомості вказує ознаку доходу «106», до якого належить сума 1341,61 грн.

Водночас, згідно з «Довідником ознак доходів фізичних осіб», який є додатком 2 до «Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 13 січня 2015 року № 4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 15 грудня 2020 року № 773), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2020 року за № 1304/35587, з 01 липня 2020 року ознакою доходу «106» є дохід від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду (пункт 170.1 статті 170 розділу IV ПК України).

Суд враховує, що чинне законодавство не містить чіткого визначення поняття «земельна частка (пай)», проте, виходячи з відповідних норм Земельного кодексу України та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», можна констатувати, що земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах, водночас, конкретне місцезнаходження і межі такої земельної частки (паю) та її кадастровий номер не визначені.

Проте земельна ділянка, щодо якої виник спір, є сформованою, визначено її площу 0,1542 га та межі в натурі, присвоєно кадастровий номер 0:03:000:0883, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 203626.

Також у даній відомості на виплату грошей № 6581 від 09 жовтня 2023 року у верхньому рядку зазначено «Глинець» (на території Яворівського району Львівської області є село Глинець), однак ОСОБА_1 проживає в с. Віжомля Яворівського району Львівської області, а земельна ділянка знаходиться на території Віжомлянського старостинського округу Яворівської міської ради Львівської області.

При цьому, суд бере до уваги також , що дана відомість є документом, який складався самим відповідачем.

Крім того, суд враховує, що у наданій представником позивача Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_1 за період з січня 2021 року до вересня 2024 року, міститься ще два записи про нарахування їй коштів ТОВ «СГП «Львівське», а саме у липні 2024 року в розмірі 193,74 грн та у вересні 2024 року в розмірі 1478,26 грн.

Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, за вересень 2024 року орендна плата була нарахована кожному орендодавцю, з неї були сплачені податки і збори, але позивач відмовилася від отримання коштів. А у липні 2024 року позивачу було здійснено оплату в натуральній формі (надано борошно), вартість якого відображено у звітності (при цьому, жодних доказів надання позивачу борошна відповідач не надав).

Враховуючи описані вище обставини в їх сукупності і системному зв`язку, а саме: обізнаність посадових/службових осіб ТОВ «СГП «Львівське» про те, що оспорюваного договору ОСОБА_1 не підписувала, та про відкриття зазначеного вище кримінального провадження; дії позивача (її звернення з цього приводу до правоохоронних органів, оскарження цього договору в судовому порядку; наявність зазначених вище недоліків (неточностей) у описаних вище документах, складених відповідачем; нарахування і відображення ТОВ «СГП «Львівське» і надалі у звітності сум орендної плати, яких позивач не отримувала, про що вказав сам представник відповідача, суд обґрунтовано ставить під сумнів факт отримання ОСОБА_1 орендної плати за 2023 рік в сумі 1080,00 грн у жовтні того року, відхиляє цей доказ, оскільки, на думку суду, ця відомість сама по собі, з врахуванням викладених вище обставин, не є належним, достатнім та безумовним доказом отримання позивачем даної орендної плати.

Щодо посилання та доводів відповідача про те, що позивач разом з отриманням орендної плати отримала інформаційний лист про укладення нового договору з ТОВ «СГП «Львівське» на земельні ділянки, які у неї раніше орендувало ФГ «Марі Голд», суд зазначає таке.

Зі свого боку, ФГ «Марі Голд» стверджує, що між ним і ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000:0883 ніколи не укладався, а укладався лише щодо належної позивачу іншої земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:1276.

Учасники справи не надали суду жодних доказів укладення ОСОБА_1 і ФГ «Марі Голд» договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000:0883.

Також відповідно до ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При оцінці доводів сторін та поданих ними доказів, суд враховує також висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, де вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц вказав, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Беручи до уваги описані вище обставини, встановлені в ході розгляду справи, та наведені висновки Верховного Суду, суд зазначає, що достовірно та беззаперечно встановлено, що договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером :03:000:0883, площею 0,1542 га, розташованої на території Віжомлянського старостинського округу Яворівської міської ради Львівської області, власником якої є ОСОБА_1 , між нею і ТзОВ «СГП Львівське» не укладався (не був підписаний позивачем), а також відповідачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами, що вказаний договорів фактично виконувався сторонами, зокрема, що ОСОБА_1 отримувала орендну плату за користування відповідачем цією земельною ділянкою.

Разом з тим, як зазначено вище, суд достовірно встановив, що оспорюваний договір ОСОБА_1 не підписувала, отже, такий є неукладеним, тобто таким, що не відбувся.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зазначена норма кореспондує ч. ч. 2, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц вказано, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок.

Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок, про що також зазначено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц.

Отже, враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві, що нерухоме майно знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав і що оспорюваного договору вона не підписувала, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник нерухомого майна, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, а не визнання оспорюваного договору недійсниим.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

А обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

Враховуючи наведені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно з положеннями ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2025 року.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «СГП «Львівське», , юридична адреса: Львівська область, Львівський район, с. Соснівка, вул. Стефаника, 1;

третя особа Фермерське господарство «Марі Голд», , юридична адреса: Львівська область, Яворівський район, с. Шегині, вул. Дружби, 46г;

третя особа Яворівська міська рада Львівської області, , юридична адреса: Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Львівська, 2.

Суддя Д.Б. Поворозник