ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7380/25 Справа № 190/1881/24 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оспорювання свідоцтва та перерозподіл спадщини,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Черниш Тетяна Іванівна,

на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

28.08.2024 року ОСОБА_1 звернулася до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оспорювання свідоцтва та перерозподіл спадщини, в якому просила визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 листопада 2009 року видане державним нотаріусом на ім`я ОСОБА_4 , на нерухоме майно будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за №1-2274 та скасувати державну реєстрацію права власності на будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію від 17.12.2009 року, реєстраційний номер майна: 28854630, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, ВМО 920664 р.н. 1-2274, 26.11.2009 П`ятихатська державна нотаріальна контора та перерозподілити спадкове майно ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на частку будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зменшивши частку ОСОБА_4 в спадковому майні щодо будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до його частки.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Черниш Тетяна Іванівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оспорювання свідоцтва та перерозподіл спадщини відмовлено в повному обсязі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

04.06.2025 рокувід ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Черниш Тетяна Іванівнанадійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що апелянт є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, мала однакове зареєстроване місце проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого законом не відмовилась від спадщини, а тому у силу положень ст. 1268 ЦК України, є такою, що прийняла спадщину після смерті батька.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (том 2, а.с.20-22).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою померлого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.14).

Згідно з копією свідоцтва про смерть, - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Саксагань, П`ятихатського району, Дніпропетровської області (а.с. 11).

Згідно копії довідки №122 від 24.01.2011 року виданої виконавчим комітетом Саксаганської сільської ради, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19)

Згідно копії довідки №229 від 13.06.2024 року виданої виконавчим комітетом Саксаганської сільської ради, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 10.09.1999 року по теперішній час. Фактично за даною адресою ОСОБА_1 не проживає (а.с.20)

Згідно копії довідки №187/2-19 від 30.05.2024 року виданої виконкомом Саксаганської сільської ради до дня смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований і постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним була зареєстрована і постійно проживала його дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заповіту по Саксаганській сільській раді ОСОБА_5 не складав (а.с.21)

Згідно копії довідки №188/2-19 від 30.05.2024 року виданої виконкомом Саксаганської сільської ради згідно розпорядження Саксаганського сільського голови від 10.02.2016 року №7 «Про перейменування вулиць в населених пунктах Саксаганської сільської ради» на підставі закону України про декомунізацію, вул.Радянська в селі Саксагань, Кам`янського району, Дніпропетровської області перейменовано на вул.Українська (а.с.22)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, - будинок за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВМО 920664 р.н. 1-2274, 26.11.2009 р. видане П`ятихатською державною нотаріальною конторою (а.с.23)

Згідно листа Жовтоводської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №150/01-16 від 17.07.2024 року, - до майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в П`ятихатській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №716/08. Спадщину прийняв спадкоємець першої черги, який на час смерті ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований разом зі спадкоємцем за однією адресою і протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не відмовився від прийняття спадщини. Даний факт підтверджується відповідною довідкою Саксаганської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області. Відомості про інших осіб, в тому числі спадкоємців померлого, які на час його смерті проживали разом з ним за однією адресою і таким чином прийняли спадщину в нотаріальній конторі відсутні. Будь-які інші спадкоємці померлого ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. (а.с.24)

Згідно копії спадкової справи №716/2008 до майна померлого ОСОБА_5 (а.с.71-134) 18 грудня 2008 року з заявою про прийняття спадщини до П`ятихатської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_4 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за №1-2274 від 26 листопада 2009 року. В своїй заяві про прийняття спадщини ОСОБА_4 зокрема зазначила, що крім неї інших спадкоємців немає.

Згідно копії спадкової справи №141/2024 до майна померлої ОСОБА_4 (а.с.137-172) 07 травня 2024 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом до Жовтоводської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Звертаючись до суду з позовом, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Черниш Т.І. посилається на неврахування прав позивача при видачі оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_5 , з яким вона мала спільне зареєстроване місце проживання, у зв`язку з чим заявила вимогу про визнання виданого свідоцтва частково недійсним та перерозподілити спадкове майно.

Оскільки судом встановлено, що позивачка на день смерті батька хоча і була зареєстрована, але фактично не проживала разом з ним, що підтверджено належними та допустимими доказами, яким надано оцінку в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Підстав для визнання частково недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 2009 року, судом не встановлено.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1222 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).

Відповідно до положень частин першої, другої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.

За ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

У статті 1300 ЦК України встановлено, що за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У частині третій статті 1268 ЦК України вимагається проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрація місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

У постанові від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) Верховний Суд виснував, що сама лише реєстрація місця проживання особи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України не свідчить про своєчасність прийняття спадщини.

Отже, практика правозастосування частини третьої статті 1268 ЦК України є сталою.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки позивачка на день смерті батька хоча і була зареєстрована, але фактично не проживала разом з ним, а тому відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України відсутні підстави для задоволення позову.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Черниш Тетяна Іванівна залишити без задоволення.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 29.07.2025 року.

Судді: