Справа № 932/8014/23
Провадження № 2-зз/932/11/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Потоцької С.С., за участю секретаря судового засідання- Карапиш А.М., розглянувши клопотання адвоката Зоц Анастасії Олексівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-340/2000,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Зоц А.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 158 ЦПК України, в якій просить скасувати арешт, накладений на садовий будиночок та земельну ділянку в СТ «Росинка» за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Партизанське, вжитий ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.1999.

В обґрунтування клопотання представник зазначила, що у липні 2023 року ОСОБА_1 дізналася, що на її власність накладено арешт Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська в 1999 році.

З відповіді від 21.07.2023 № 02-13/1/301/2023 Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська стало відомо, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.

05.08.2000 винесено рішення про часткове задоволення вимог позивача, будь-яких інших даних про накладення арешту на майно ОСОБА_1 у 1999 році в суді не зареєстровано. Цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу знищена у зв`язку з закінченням строку її зберігання відповідно до інструкції. ОСОБА_1 невідомо, з яких підстав накладено даний арешт.

У відповіді Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 22.08.2023 зазначено, що в документах, що зберігаються в справах контори наявна ухвала (рішення) Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.1999 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та накладення арешту на автомобіль марки «Хонда-Концерто» та дачу в с/т Росинка смт. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2000 (справа №2-340/2000) стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10860 грн солідарно, в іншій частині відмовлено. Рішення набрало законної сили 17.04.2000.

Заявниця зазначає, що жодного виконавчого провадження не було відкрито, про судовий процес вона не була обізнана. Погашенням заборгованості займався її чоловік.

Оскільки минуло 23 роки, рішення суду у справі № 2-340/2000 набрало законної сили, жодних виконавчих проваджень не було відкрито, є підстави для скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 1999 року, а саме, скасувати арешт, накладений на садовий будиночок та земельну ділянку в СТ «Росинка» за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Партизанське (реєстраційний номер обтяження 4924761), що належить ОСОБА_1 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.09.2023 у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.02.2024 ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2023 скасована та справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2023, апеляційний суд зазначив, що вирішення питання зазначеного в заяві представника адвоката Зоц А.О. про скасування заходів забезпечення позову необхідно дослідження матеріалів цивільної справи, зазначена заява може бути розглянута судом лише після вирішення питання про відновлення втраченого провадження у вищезазначеній цивільній справі.

У зв`язку із відставкою судді ОСОБА_4 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою суддею у цій справі визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Потоцька С.С.

Ухвалою суду від 19.11.2024 справа прийнята до провадження головуючого судді Потоцької С.С.

16.12.2024 за заявою ОСОБА_1 відкрито провадження у справі про відновлення втраченого провадження (справа № 932/12049/24).

Ухвалою від 17.12.2024 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 932/12049/24.

До суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження у справі, оскільки судове рішення у справі № 932/12049/24 набрало законної сили.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на Шевченківський районний суд міста Дніпра.

Ухвалою від 02.06.2025 провадження у справі поновлено.

Учасники справи у судове засідання не зявился, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється.

Суд, розглянувши клопотання про скасування заходів забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2025 у справі № 932/12049/24 у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-340/2000 відмовлено.

В ухвалі від 20.02.2025 при розгляді справи № 932/12049/24 встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05.08.2000 у справі № 2-340/2000 під головуванням судді Кузнецова В.А. частково задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу. Оригінал рішення зберігається в архіві Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська.

Згідно з довідкою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 21.07.2023 відповідно до обліково-статистичних даних в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, про що 05.08.2000 винесено рішення про часткове задоволення вимог позивача. Будь-яких інших даних стосовно накладення арешту на майно ОСОБА_1 у 1999 році у Бабушкінському районному суді не зареєстровано. Цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу була знищена у зв?язку з закінченням терміну її зберігання у відповідності до інструкції про порядок передавання до архіву суду, зберігання в ньому, відбору та передавання до державних архівів судових справ та документів діяльності суду.

Листом Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 10.08.2023 ОСОБА_1 повідомлено, що згідно з документами, які зберігаються в справах Дніпровської районної державної нотаріальної контори, наявна ухвала (рішення) Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.1999 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та накладення арешту на автомобіль марки «Хонда-Концерто» (номер державної реєстрації НОМЕР_1 ) та дачу в с/т «Росинка» смт Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Згідно з наданою заявником копії ухвали судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11.06.1999 вбачається, що суддею ОСОБА_8 було накладено арешт на автомобіль марки «Хонда-Концерто» держномер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , та на дачу в садівничому товаристві «Росинка» за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт Партизанське, що належить ОСОБА_1 , для забезпечення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення боргу до вирішення справи по суті, при цьому номер справи в ухвалі не вказано.

Інших матеріалів для відновлення втраченого судового провадження заявником суду не надано та судом не встановлено.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У силу вимог частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У разі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з питанням скасування заходів забезпечення позову.

Так, згідно з частинами 1, 2 статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

При цьому, частиною 7 та 8 вказаної статті передбачено, що уразі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 31.07.2025 є відомості про арешт, який накладений на садовий будиночок та земельну ділянку в СТ «Росинка» смт Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області (реєстраційний номер обтяження 4924761) на підставі ухвали б/н від 11.06.1999 Бабушкінського суду районного суду м. Дніпропетровська.

Представник позивача пояснила, що будь-які претензії з боку ОСОБА_7 відсутні.

Наявність відкритих виконавчих проваджень судом не встановлено.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006

№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

На думку суду, законодавець пов`язав можливість застосування судом заходів забезпечення позову виключно з необхідністю виключити можливість невиконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Отже, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

У п. 1 ст. 316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, за відсутності відкритих виконавчих проваджень існування тривалий час арешту накладеного на нерухоме майно порушує вищезазначені права власника,.

З огляду на вказане, суд вважає, що заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст. 158,260,261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката Зоц Анастасії Олексівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-340/2000 задовольнити.

Скасувати арешт, який накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.1999, на садовий будиночок та земельну ділянку в СТ «Росинка» смт Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області (реєстраційний номер обтяження 4924761).

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Потоцька