Справа № 509/6780/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с.-щі Овідіополь в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу «Дом Плюс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

ВСТАНОВИВ :

25 листопада 2024 р., представник ОК «Дом Плюс» звернувся до Овідіопольського райсуду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Заочним рішенням Овідіопольського райсуду Одеської області від 14.01.2025 р., ухваленому у даній справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, позов задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОК «Домм Плюс» заборгованість у розмірі 13921,78 грн., судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3028 грн., витрат з надання правничої допомоги 5000 грн. (т. 1 а.с. 100-107).

Ухвалою суду від 04.04.2025 р. задоволена заява ОК «ДОМ ПЛЮС» від 13.03.2025 р. про виправлення описки у вказаному рішенні суду та виправлено описку у вступній та резолютивній частинах заочного рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 14.01.2025 р. у даній справі, зазначивши вірно по батькові відповідачки ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 189).

Ухвалою суду від 08.04.2025 р. було поновлено відповідачці ОСОБА_1 процесуальний строк, пропущений з поважних причин, для подання заяви про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.01.2025 р. по цивільній справі за позовом ОК «Дм Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, заочне рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 14.01.2025 року - скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання (т. 1 а.с. 202-204).

21 квітня 2025 року від представника відповідачки Аббас Аль Фарауі С.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала в повному обсязі (т. 1 а.с. 206-212).

08 травня 2025 року від представника позивачів до суду надійшла заява про зміну предмет позову, в якій йдеться про те, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.08.2018 року за адресою : АДРЕСА_1 , зареєстровано ОК «Дом Плюс», відповідно до п. 1.2. статуту якого, останнє створено шляхом об`єднання фізичних та юридичних осіб для надання послуг членам Кооперативу, асоційованим членам Кооперативу (власникам житлових та/або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (комплексі) за адресою: АДРЕСА_2 ) та іншим особам з метою провадження діяльності Кооперативу. Згідно акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 14.12.2018 р. та акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс (мереж електропостачання та мереж каналізації, зовнішні мережі водопостачання житлового будинку) від 01.04.2019 р. на баланс та управління ОК «Дом Плюс» був переданий багатоквартирний житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 . Для надання житлово-комунальних послуг мешканцям багатоквартирного житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , позивач уклав ряд договорів, а саме:

- Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 03-8932-ПУП від 15.07.2020 р. з ТОВ «ООЕК»;

- Договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії № 8932 від 16.06.2020 з АТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО»;

- Договір про надання послуг в сфері поводження з відходами № 9596/К/М/1 від 01.06.2019 з ФОП ОСОБА_3 ;

- Договір на послуги водопостачання та водовідведення № 74 від 11.11.2019 з КП «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове»;

- Договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів № 44 від 13.05.2020 з КП «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове» (т. 1 а.с. 56-91).

Загальними зборами ОК «Дом Плюс» 12.09.2022 р. вирішено затвердити тариф на управління та обслуговування багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 7,40 грн. Вказаний тариф оформлений протоколом загальних зборів від 12.09.2020 № 8. ОСОБА_1 є на сьогоднішній день власником квартири АДРЕСА_3 , право власності підтверджується Договором дарування № 1405 від 09.11.2021 р., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 09 листопада 2021 року, індексний номер витягу 283716903.

ОСОБА_2 була попереднім власником зазначеної квартири, і як стало відомо позивачам під час судового розгляду справи із заяви про перегляд заочного рішення суду, заборгованість складається з наступних сум: 12475,18 грн., що утворилася за період, коли власником квартири була ОСОБА_2 , тобто до 09.11.2021 р. та 1446,60 грн сума заборгованості, що утворилась за час, коли власником квартири стала ОСОБА_1 . Таким чином, всього існуюча станом на заборгованість по квартирі АДРЕСА_3 в розмірі 13921,78 грн., з яких, заборгованість ОСОБА_1 залишається 1446,60 грн., а заборгованість ОСОБА_2 відповідно становить 12475,78 грн.

Позивач зазначає, що відповідачі належним чином не виконують своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати отриманих житлово-комунальних послуг, що призвело до утворення значної заборгованості.

Згідно остаточної редакції позовних вимог від 08.05.2025 р. позивачі ОК «Дом Плюс» просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 1446,60 грн. та з ОСОБА_2 на користь ОК «Дом Плюс» заборгованість з оплати за житлово-комунальних послуг у розмірі 12475,78 грн., а також стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОК «Дом Плюс» судовий збір у розмірі 3028 грн. та солідарно з обох відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. (т. 2 а.с. 1-5).

Відповідачка ОСОБА_1 у поданих до суду відзиві на позов та письмових поясненнях позов не визнавала в повному обсязі. Зазначала, що згідно нотаріально посвідченого Договору дарування від 09 листопада 2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , остання стала власницею квартири під АДРЕСА_3 загальною площею 55.1 кв м.

Дарувальник при цьому свідчила, що відчужувана квартира боргом обтяжена не була. Укладаючи Договір дарування, ОСОБА_1 не брала на себе будь-яких обов?язків щодо погашення нею заборгованості, яка виникла у попереднього власника майна, про її існування повідомлена не була. Між тим, згідно Акту звірки взаєморозрахунків №1, наданим позивачем, за період з 01.01.2021 року до 31.12.2021 року, заборгованість попереднього власника за комунальні послуги станом на листопад 2021 року (місяць, в якому відповідачка набула право власності) вже складала 12 882,92 грн. Саме цю заборгованість просив стягнути позивач з ОСОБА_1 як нової власниці квартири.

Позивачка як власниця квартири сплачувала комунальні послуги, починаючи з листопада 2021 року, зокрема, через свою матір ОСОБА_4 , що підтверджується копіями квитанцій із зазначенням суми та адреси. Загально нею сплачено позивачу за період з 01.11.2021 по 01.06.2024 рік 12 тисяч 731грн. Крім того, 21 квітня 2024 року у вказаному будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 було створено інше Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛОНДОН», що підтверджується копією Протоколу №2024/0421 установчих зборів. Вказане об?єднання надає послуги мешканцям будинку, і відповідачка сплачує на його рахунки всі витрати, починаючи з червня 2024 року. Згідно акту звірки, наданого новим ОСББ «ЛОНДОН», у відповідачки також відсутня будь-яка заборгованість зі сплати комунальних послуг.

Що стосується заборгованості, яку просив стягнути позивач з ОСОБА_1 у розмірі 1446,60 грн, то стверджувала, що 416, 89 грн є заборгованістю за УББ за період, в якому ОК «ДОМ ПЛЮС» вже не здійснювало утримання будинку, а саме за червень 2024 року, а 929, 28 грн є заборгованістю за електропостачання за показами, які самовільно були нараховані ОК «ДОМ ПЛЮС» і які не відповідають реальним показам лічильника. Різницю у розмірі 100,43 гривні ОСОБА_1 сплатила на рахунок ОК «ДОМ ПЛЮС» в червні 2025 року, про що нею надано було квитанцію. Враховуючи викладене, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не надавала.

Ухвалою суду від 23 червня 2025 року було закрито підготовче провадження по справі за позовом ОК «ДОМ ПЛЮС» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , справу призначено до судового розгляду по суті на 31.07.2025 року (т. 2 а.с. 257).

Сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Представник позивачів в судове засідання не з?явився, надіславши до суду клопотання, в якому повністю підтримав свій позов в редакції від 08.05.2025 р., який просив задовольнити і розглянути справу за його відсутності (т. 2 а.с. 210-213).

Представниця відповідачки ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та проханням про відмову у задоволенні позову в частині її довірительки (відповідачки) ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 264-265).

Відповідачка ОСОБА_2 , залучена до участі у справі у якості співвідповідача ухвалою суду від 14.05.2025 р. в судове засідання не з?явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки не повідомила, заяви про слухання справи за її відсутності, письмових заперечень не надала (т. 2 а.с. 258-259).

Дослідивши наявні письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцієюта законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 50 ЦПК України встановлено, що позов може бути пред?явлений до кількох відповідачів. Кожен із відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1)предметом спору є спільні права чи обов?язки кількох відповідачів;

2)права та обов?язки кількох відповідачів виникли із однієї підстави;

3)предметом спору є однорідні права і обов?язки.

Судом було встановлено, що 03 серпня 2018 року за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано ОК «Дом Плюс», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 42354189 (т. 1 а.с. 11-48).

Відповідно до п.1.2. Статуту кооперативу останній створено шляхом об?єднання для надання послуг членам кооперативу, ассоційованим членам кооперативу (власникам житлових та/або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (комплексі) та іншим особам з метою провадження діяльності кооперативу.

Згідно акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 14 грудня 2018 року та акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс (мереж електропостачання та мереж каналізації, зовнішні мережи водопостачання житлового будинку) від 01 квітня 2019 року на баланс та управління ОК «Дом Плюс» було передано багатоквартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Для надання житлово-комунальних послуг мешканцям багатоквартирного житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 ОК «Дом Плюс» уклало ряд договорів, а саме:

-Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №03-8932-ПУП від 15.07.2020 р. з ТОВ «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ»;

-Договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії №8932 від 16.06.2020 з АТ «ОДЕСАОБЛЕНЕРГО»;

-Договір про надання послуг в сфері поводження з відходами №9596/K/M/1 від 01.06.2019 з ФОП ОСОБА_3 ;

-Договір на послуги водопостачання та водовідведення №74 від 11.11.2019 з КП «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове»;

-Договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів №44 від 13.05.2020 з КП «Житлово-комунальне підприємство «Таїрове».

Загальними зборами ОК «Дом Плюс» 12 вересня 2022 року вирішено затвердити тариф на управління та обслуговування багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , у розмірі 7 грн.40 коп., що підтверджується протоколом загальних зборів № 8 від 12.09.2022 р.

Відповідачка ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_4 до 09.11.2021 року.

Згідно наданих позивачем розрахунків, станом на 09.11.2021 р. - заборгованість за спожиті відповідачкою ОСОБА_2 житлово-комунальні послуги складає 12475,18 грн. (т. 2 а.с. 38).

09 листопада 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено та нотаріально посвідчено Договір дарування, за умовами якого ОСОБА_2 безоплатно передала у власність ОСОБА_1 , а остання прийняла в дарунок квартиру під АДРЕСА_3 , зареєструвавши своє право власності нв квартиру (т. 2 а.с. 33,171-173).

Згідно пунктом 5.1. Договору дарувальник свідчила, що відчужена квартира на момент укладення Договору боргом не обтяжена. Зі змісту укладеного Договору не вбачається, що ОСОБА_1 брала на себе зобов?язання щодо погашення заборгованості, яка утворилась за користування попереднім власником нерухомим майном.

Відповідно до статі 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону - споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у справі №686/6276/19 від 01 вересня 2020 року, офіційне посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/91366709, висновки якої відповідно до приписів статті 263 ЦПК України мають бути застосовані судом до виниклих у вказаній справі правовідносин.

За вказаних обставин, ОСОБА_2 як попередній власник квартири має обов?язок щодо оплати позивачам ОК «Дом Плюс» за спожиті комунальні послуги борг у розмірі 12475,78 грн., а тому в цій частині позовні вимоги ОК «Дом Плюс» підлягають задоволенню, як підтверджені документально.

Що стосується позовних вимог до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення 1446,60 грн., то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається із наданих позивачем розрахунків, заборгованість ОСОБА_1 нарахована як заборгованість за УББ за червень 2024 року у розмірі 416,89 грн та за електропостачання у розмірі 929,28 грн., а також заборгованості у розмірі 100,43 грн., які відповідачка сплатила 20.06.2025 року, та на підтвердження чого надала суду квитанцію (т. 1 а.с. 150-157, т. 2 а.с. 35-37).

Між тим, 21 квітня 2024 року у будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 було створено Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лондон», що підтверджується копією Протоколу №2024/0421 установчих зборів. Вказане об?єднання надає послуги мешканцям будинку, і відповідачка ОСОБА_1 з червня 2024 року сплачує на його рахунки всі послуги Згідно акту звірки, наданого новим ОСББ «Лондон», у ОСОБА_1 відсутня будь-яка заборгованість зі сплати комунальних послуг станом на 10 березня 2025 року (т. 1 а.с. 162-165).

Також відповідачкою було надано квитанцію про оплату за послуги за червень 2024 року на рахунок ОСББ «Лондон».

Щодо нарахування заборгованості за спожиту електроенергію, то відповідно до довідки, виданої ОСОБА_1 ОСББ «Лондон», покази лічильника становлять 3654 кВт годин, а не 4005 кВт годин, як розраховує позивач.

Таким чином вочевидь спростовується наявність у відповідачки ОСОБА_1 заборгованості перед ОК «Дом Плюс», а отже у задоволенні позову ОК «Дом Плюс» до ОСОБА_1 має бути відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред?явленні позову сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн., що підтверджується відповідною квитанцією про сплату судового збору (т. 1 а.с. 49).

Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення боргу відносно відповідачки ОСОБА_2 підлягають задоволенню, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 .

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які заявлені у розмірі 5000 грн., то суд приходить до наступного.

Позивачем було надано Договір № 2 про надання правничої допомоги, укладений між ТОВ «Юридична фірма «Де Факто» та Обслуговуючим кооперативом «Дом Плюс» від 10 жовтня 2024 року, а також рахунок-фактуру №ПД -0007 від 14 жовтня 2024 року, розрахунок вартості юридичних послуг (т. 2 а.с. 185-189).

Відшкодування витрат на професійну правничу допомогу регламентується статтею 137 ЦПК України. Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, ЦПК України встановлює компенсацію витрат на правову допомогу, яка надається виключно адвокатами, а не іншими особами.

Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року у справі № 757/13974/21-ц вказав, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога мала надаватись саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України (див. пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Наданий позивачем договір укладений не з адвокатом, а з ТОВ «Юридична фірма «ДЕ ФАКТО» (), тобто з іншою особою. Враховуючи викладене, такі витрати на правову допомогу компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 3-7,133,137,141,263-266,268 ЦПК України, ст.15,16, 322, 383 ЦК України, ст.162 ЖКУ, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов Обслуговуючого кооперативу «Дом Плюс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - задовольнити частково ;

2. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Обслуговуючого кооперативу «Доом Плюс» () заборгованість у розмірі 12475,78 грн., судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3028 грн. ;

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити ;

3. В задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «Дом Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 31.07.2025 р.

Суддя Гандзій Д.М.