Cправа №549/282/25
Провадження№2/549/234/25

РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2025 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

за участю: секретаря судового засідання Кривчун Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш ту гоу» (далі ТОВ «ФК Кеш ту гоу») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

17 червня 2025 року ТОВ «ФК Кеш ту гоу»звернулося до суду з вказаним позовом, який обгрунтовано тим, що 28.05.2021 між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №195016 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

Відповідно до умов договору ТОВ «Займер» надав відповідачу на умовах строковості, зворотності, платності кредит у розмірі 4 000 грн, строком на 29 днів, валюта UAН; стандартна процентна ставка 2% в день або 730% річних.

Позивач виконав умови договору, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі шляхом перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 , зазначений ОСОБА_1 .

17 лютого 2022 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК Кеш ту гоу» було укладено договір факторингу №01-17/02/2022, згідно з умовами якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК Кеш ту гоу»за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу позивач набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Всупереч укладеному договору відповідач порушив строки погашення кредиту та процентів, в зв`язку з чим станом на 16.04.2025 має заборгованість в розмірі 21 040 грн, з яких: 4000 грн простёрочена заборгованість за кредитом, 17 040 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Посилаючись на вказане, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 21 040 грнта понесені судові витрати.

Ухвалою Чорнухинського районного суду від 23.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві та заяві про розподіл судових витрат фактично заявив про розгляд справи за його відсутності (а.с.51).

Відповідач подав суду заяву, в якій позов визнав, прохав заборгованість відраховувати з заробітної плати 10-20% до повного погашення боргу, а також копію військового квитка (а.с.48-50).

Ухвалою Чорнухинського районного суду від 30.07.2025 у прийнятті визнання відповідачем позову відмовлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачами не є безумовною підставою для його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суду слід дослідити матеріали справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обґрунтованості, а не виходячи виключно із факту визнання позову відповідачем.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом ст.626, ст.628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.

Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст.629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 526, 527 ЦК Українивстановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст.516 ЦК України).

Судом встановлено, що 28.05.2021 між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №195016, відповідно до якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності.

Кредит надано строком на 29 днів, тобто до 25.06.2021 процента ставка 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу, тип процентної ставки фіксована.

Згідно з п.1.4. кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

Договір підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора AV6933 (а.с.11-13,24).

Відповідно до додатку №1 до договору про надання кредиту №195016 від 28.05.2021, сторонами договору встановлено графік розрахунків та орієнтована сукупна вартість кредиту, що складає 6 920 грн (а.с.13).

На виконання вимог п. 1.4. кредитного договору Відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів.

На підтвердження виконання Товариством п.1.4 Кредитного договору, позивачем надано інформаційну довідку ТОВ «ПрофітГід» від 21.05.2024, відповідно до якої 28.05.2021 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 4000 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с.21).

17 лютого 2022 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК Кеш ту гоу» було укладено договір факторингу №01-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.14-17).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022, ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №195016 від 28.05.2021 (а.с.18).

Як вбачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 21 040 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4 000 грн, простроченої заборгованості за процентами - 17040 грн (а.с.20).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК Україниобставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Обставини укладення кредитних договорів, отримання кредитних коштів та перехід права вимоги до позивача представником відповідача, визнаються, тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК Українине підлягають доказуванню.

Як встановлено судом відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за основною сумою боргу за наданими кредитами, що також не заперечувалось представником відповідача.

Разом з тим у стягненні з відповідача процентів необхідно відмовити з огляду на таке.

З копії військового квитка вбачається, що ОСОБА_1 з 30.07.2019 перебуває на військовій службі (а.с.50).

Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач, укладаючи кредитний договір, не повідомив позивача про наявність у нього пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», хоча відповідно до п.6.2. Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) мав це зробити, проте невиконання відповідачем такого обов`язку не може слугувати підставою для незастосування судом норм ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»до спірних правовідносин, адже Закон гарантує відповідачу таку пільгу незалежно від обізнаності про неї кредитодавця.

Суперечлива поведінка відповідача неповідомлення кредитодавця про наявність у нього пільги, може бути підставою для іншого виду відповідальності, водночас, від сплати процентів він звільнений в силу вимог закону, що не може бути проігноровано апеляційним судом.

Враховуючи встановлені обставини, приписи ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позовні вимоги в частині стягнення відсотків у розмірі 17 040 грн не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пропорційність задоволених вимог становить 19,01% (4000 грн х 100%/21 040 грн).

В зв`язку з частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 19,01 % від суми сплаченого судового збору в розмірі 2 422, 40 грн, що складає 460 грн 50 коп (2422,40 грн х 19,01%/100%).

При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 500 грн суд виходить з такого.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу було надано копію договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року та додаткову угоду№1 від 27 грудня 2024 року до договору на суму 10 500 грн (а.с.54-58).

Від відповідача заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу не надходило.

Надані позивачем докази є достатніми на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 10 500 грн.

Вказаний розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та підлягає розподілу за результатами розгляду справи.

З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 1996,05 грн (10 500 грн х 19,01%/100%).

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.526-527, 1054 ЦК України, ст.ст.141,142, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

ухвалив:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш ту гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш ту гоу» (місцезнаходження: вул.Кирилівська, буд.82, офіс 7, м.Київ, 04080, ) 4000 гривень заборгованості за кредитним договором №195016 від 28 травня 2021 року.

3.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш ту гоу» 2 456 гривень 55 копійок судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 31.07.2025.

Суддя С.І.Крєпкий