Справа № 463/3876/25
Провадження № 2-др/463/37/25
30 липня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Стрепка Н.Л.,
з участю секретаря судових засідань Онишкевича О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку загального позовного провадження заяву представника третьої особи про стягнення витрат на правову допомогуу цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», третя особа: Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, -
Рішенням суду від 18 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра», третя особа: Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди задоволено частково; стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 39065 (тридцять дев`ять тисяч шістдесят п`ять) гривень 89 (вісімдесят дев`ять) копійок страхового відшкодування, 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, 1145 (одну тисячу сто сорок п`ять) гривень 55 (п`ятдесят п`ять) копійок судового збору, 10000 (десять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу, 9457 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) гривень витрат на проведення експертизи; з задоволені решти вимог відмовлено.

25 липня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника третьої особи Висоцької Х.О., яка діє на підставі довіреності №6-01/311 від 5 грудня 2024 року, про ухвалення додаткового рішення у справі, яким вирішити питання розподілу судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, понесених МТСБУ, у розмірі 1000 грн.

Подану заяву мотивує тим, що у вказаному вище рішенні суду не було вирішено питання розподілу судових витрат, понесених МТСБУ. Зазначає, що судові витрати МТСБУ у справі становлять 1000 грн., що підтверджується доданою копією додаткової угоди №159 від 10 червня 2025 року до договору про надання послуг в сфері права №3/4/2023 від 21 грудня 2022 року, та витягом з такого договору. Вказує, що відповідно до договірних відносин між МТСБУ та його представником оплата послуг представника відбувається після здійснення представництва інтересів клієнта в межах конкретної справи; моменту постановлення в ній остаточного рішення у справі; набрання ним законної сили та вчинення представником інших дій спрямованих на належне представництво інтересів клієнта (наприклад отримання належним чином оформлених копій судових рішень та направлення заяв про відкриття виконавчого провадження). Відповідно до змісту договору від 21 грудня 2022 року та додаткової угоди до нього, МТСБУ зобов`язане сплатити адвокату Висоцькій Х.О. гонорар у розмірі 1000 грн. Оплата послуг здійснюється протягом 5 банківських днів після підписання акту виконаних робіт і повернення матеріалів справи (п. 5.3 договору). При цьому зазначає, що здійснення таких дій можливе лише після завершення судового провадження у справі, акт виконаних робіт між МТСБУ за представником (адвокатом) буде складений після завершення представництва інтересів МТСБУ в судах всіх інстанцій по даній справі (що передбачено умовами договору). Оплата послуг адвокат здійснюється після підписання такого акту, про що також вказано в додатковій угоді. Відповідно надати суду такі документи (акт виконаних робіт та платіжний документ) не є можливим, оскільки у справі може здійснюватися апеляційне провадження і робота представника по справі буде не закінчена. При цьому вказує, що оплата послуг адвоката буде здійснена в будь-якому випадку, не залежно від обсягу виконаних робіт по даній справі і не залежно від результатів її розгляду, оскільки гонорар визначений у фіксованому розмірі.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання 30 липня 2025 року не з`явились, 30 липня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника третьої особи Висоцької Х.О. про розгляд заяви без її участі, інші учасники про причини неявки не повідомили, неявка таких в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали цивільної справи, поданої заяви, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

При цьому згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщосудом не вирішено питання про судові витрати.

Так згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 даної статті Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відповідно до ч. 2 даної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А згідно з п. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Згідно з ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому згідно з частинами 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім того при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Водночас згідно з правовою позицією, викладеною Верховним судом в постановах від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19, від 31 січня 2022 року в справі №185/5421/21, винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги також може бути визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, яка за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

У справі «Бєлоусов проти України» ЄСПЛ сформував правову позицію про те, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями, а тому витрати за цим гонораром є «фактично понесеними». Така ж позиція сформована ЄСПЛ у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану»

Аналогічну правову позицію підтримав Верховний суд у постановах від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, від 27 липня 2022 року в справі №686/28627/18 вказавши, що у своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 9 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду».

Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату. Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану».

Також у своїй постанові від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19 Верховний Суд зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Так 11 липня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення представника третьої особи МТСБУ адвоката Висоцької Х.О., в яких остання просила зокрема вирішити питання понесених судових витрат в розмірі 1000 гривень на правову допомогу.

В рішенні від 18 липня 2025 року суд зазначив, що вирішуючи питання судових витрат третьої особи, суд виходить з положень ч. 12 ст. 141 ЦПК України та враховує часткове задоволення позову, а також ставлення до заявлених позовних вимог.

Зокрема з поданих письмових пояснень представника третьої особи вбачалось, що такі зводяться до констатації третьою особою фактичних обставин ДТП і перерахування МТСБУ коштів на рахунок позивача.

На підтвердження понесених витрат третьою особою було надано витяг з договору №3/4/2023 про надання послуг в сфері права від 21 грудня 2022 року, додаткову угоду №159 від 10 червня 2025 року, відповідно до яких вартість витрат на професійну правничу допомогу становить 1000 гривень.

В пункті 2 додаткової угоди №159 від 10 червня 2025 року визначено, що оплата послуг виконавця в розмірі, який вказаний в пункті 1 цієї угоди, здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом п`яти банківських днів з дати підписання сторонами акту про виконані роботи.

Проте оскільки вказаного вище акту третьою особою не надано, а тому при ухваленні рішення суду, питання судових витрат третьої особи не вирішувалось.

Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення представник третьої особи будь-яких додаткових доказів не надав, водночас просить врахувати те, що зазначені витрати будуть понесені третьою особою в майбутньому.

При цьому з пункту 5.3. витягу з договору №3/4/2023 про надання послуг в сфері права від 21 грудня 2022 року дійсно вбачається, що оплата здійснюється замовником шляхом перерахування суми винагороди на рахунок виконавця на підставі акту приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем раз на місяць та передається замовнику у місці, наступному за звітним, у двох екземплярах разом із матеріалами справи.

Відтак наданими третьою особою доказами підтверджується розмір витрат на правову допомогу, які будуть понесені такою, що становлять 1000 грн. Оцінивши надані докази на підтвердження вартості витрат та опис наданих послуг, суд приходить до переконання, що такі безпосередньо пов`язані з розглядом справи, заявлений розмір витрат на правову допомоги є співмірним із складністю справи, а тому з врахуванням того, що позов задоволено судом частково, клопотання представника третьої особи щодо стягнення таких витрат підлягає задоволенню шляхом стягнення таких витрат з обох сторін пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 33, 133, 137, 141, 247, 264, 265, 270, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

заяву представника третьої особи про стягнення судових витрат на правову допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судові витрати на правову допомогу у розмірі 54 (п`ятдесят чотири) гривні 30 (тридцять) копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судові витрати на правову допомогу у розмірі 945 (дев`ятсот сорок п`ять) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра», місцезнаходження: 36019, м. Полтава, вул. Колективна, 10, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21870998.

Третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21647131.

Суддя: Стрепко Н.Л