Справа № 188/2429/24
Провадження № 2/188/768/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року с-ще Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Фесик Ю.В.

справа №188/2429/24

позивачі:

ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідач:

Лисичанська міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області

про визнання права приватної власності

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог зазначено, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.07.1993 на підставі рішення Виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Лисичанськвугілля» 13.07.1993 № 71 ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 є власниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Розпорядженням начальника Лисичанської міської військової адміністрації від 09.01.2024 року № 03 затверджено перелік перейменованих назв топонімів шістнадцяти населених пунктів Лисичанської міської територіальної Сіверськодонецького району Луганської області, що містили символіку російської імперської політики, та приведені у відповідність до стандартів української мови. Цим рішенням вулиця Ломоносова у м. Привілля перейменована на вулицю М. Грушевського, Лист Луганської обласної ВЦА від 24.09.2024 № 01-21/841.

З 1993 року по квітень 2022 року Позивачі проживали у м. Привілля Луганської області у вищевказаній квартирі, що підтверджується відповідними відмітками у паспортах громадян України.

24.02.2022 Російська Федерація в порушення пункту 4 статті 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй здійснила акт військової агресії проти України, що вбачається зокрема з Резолюції Генеральної асамблеї ООН від 02.03.2022 року.

З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, проявів насильства, порушень прав людини, Позивачі були вимушені переміститись з місця свого проживання до міста Тернівка Павлоградського району Дніпропетровської області та м. Запоріжжя.

' Позивачам відомо, що внаслідок військових дій, спричинених агресією Російської Федерацією проти України, їх квартира зазнала руйнувань та пошкоджень, характер та обсяг наявних пошкоджень квартири на теперішній час не вбачається можливим встановити з огляду на відсутність у Позивачів спеціальних знань, а також беручи до уваги безпекову ситуацію та тимчасову окупацію, що має місце на Луганщині, зокрема і в місті Привілля.

Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023 № 600, встановлено, що для отримання компенсації на знищений об`єкт нерухомого майна отримувачу _ компенсації необхідно провести дії щодо державної реєстрації припинення такого права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Будучи потенційними отримувачами компенсації для відновлення своєї квартири, пошкодженої внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, та виконуючи встановлені нормативно-правовими актами умови для отримання компенсації, Позивачі звернулися із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу «Центр надання адміністративних послуг» Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Рішенням державного реєстратора від 23.07.2024 № 74237363 Позивачам було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з огляду на те, що державному реєстратору не вдалось «актуалізувати» відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано до 01.01.2013.

Зазначене рішення унеможливлює отримання в майбутньому Позивачами компенсації для відновлення своєї квартири, а також позбавляє іншим чином можливості розпоряджатися своїм майном.

Позивачі не можуть розпоряджатися своїм майном та не мають можливості отримати відповідну компенсацію за пошкодження свого нерухомого майна, що порушує їх право власності.

Позивачі є внутрішньо переміщеними особами, зазначене рішення необхідне їм для захисту їх майнових прав.

Просять суд визнати за ними право власності на належну їм квартиру.

В судове засідання сторона позивачів надала заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Сторона відповідача про розгляд справи належним чином неодноразово повідомлена, від відповідача не надійшло відзиву, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи .

Вивчивши позов та матеріали справи суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.07.1993 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить позивачам.

Технічним паспортом, від 01.12.1992 року №2040 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується право власності позивачів на квартиру за зазначеною адресою.

Відповідно до паспортів та довідок про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб, позивачі є внутрішньо переміщеними особами .

Інформаційним Висновком оцінювача про вартість майна за 2024 рік підтверджується вартість домоволодіння.

Домовою книгою для прописки (реєстрації) громадян які проживають підтверджується факт проживання позивачів за адресою: АДРЕСА_1 .

Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 19.08.2024 року підтверджується вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження начальника Лисичанської МВА від 09.01.2024 року додаток №3 вулицю Ломоносова перейменовано на вул.. М.Грушевського.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна інформація щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №74237363 від 23.07.2024 року позивачам було відмовлено в проведенні реєстраційних дій.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019року у справі № 907/310/18).

Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право.

Таким чином суд підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, а рішення спрямоване на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами.

Підтвердження права власності на зруйноване майно необхідно позивачам для отримання матеріального відшкодування від держави.

Указом Президента України . № 64/2022 від 24. лютого 20.22року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки, і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений та станом на час розгляду справи триває.

Відповідно де Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022року № 309. (у редакції станом на час і розгляду справи), територію Лисичанської міської територіальної громади включено до території активних бойових дій та бойові дії на даній території не завершені, а саму територію віднесено до тимчасово окупованої РФ території України.

Відповідно до ст.349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, але суд при задоволенні позову керується практикою ЄСПЛ та міжнародними нормами.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст..328,392 ЦК, ст.ст. 79-81, 258, 264-265 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права приватної власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 , ОСОБА_2 рнокпп НОМЕР_2 право спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 33,2 кв. м, житловою площею 17,0 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Курочкіна