П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року місто Київ

справа № 755/4829/25

провадження № 22-ц/824/11509/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

розглянув у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Волковим Анатолієм Володимировичем,

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 8 квітня 2025 року, постановлену у складі судді Савлук Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2025 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 8 квітня 2025 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів передано за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Волков А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу направити за підсудністю до Голосіївського районного суду м.Києва.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що предметом позову у даній справі є зменшення розміру аліментів, що не передбачає для позивача альтернативної територіальної підсудності, зокрема розгляду позовної заяви за місцем реєстрації позивача, а тому є всі підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Позов подав до Дніпровського районного суду м. Києва, зазначивши місце реєстрації відповідача - АДРЕСА_1 ). Проте, судом встановлено, що дійсною адресою місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

Суд першої інстанції не врахував, що у переліку статті 28 ЦПК України відсутня категорія позову "про зменшення розміру аліментів", а відтак позови з даними вимогами не можуть розглядатися судами за місцем реєстрації позивача, тому суд дійшов помилкового висновку про направлення за підсудністю справи до Ірпінського міського суду Київської області.

У даному випадку, суд встановивши місце проживання (реєстрації) відповідача ОСОБА_1 у Голосіївському районі м. Києва, із врахуванням положень ч. 1 ст.27 ЦПК України повинен був направити дану справу за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Позивач ОСОБА_2 своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 липня 2025 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду віднесена до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Ірпінського міського суду Київської області, суд першої інстанції виходив із того, що справа не підсудна Дніпровському районному суду м.Києва, оскільки відповідач не зареєстрована в межах Дніпровського району міста Києва, в той же час, з урахуванням положень ч. 1 ст. 28 ЦПК України наявні підстави для розгляду справи за зареєстрованим місцем проживанням позивача, що зумовлює вирішення питання про передачу справи для подальшого розгляду до Ірпінського міського суду Київської області.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в повному обсязі, виходячи з наступного.

Встановлено, що у березні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18 359 грн. до 5500 грн.

За загальним правилом відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Підсудність справ за місцезнаходженням відповідача - фізичної особи визначається відповідно до положень ст. 29 ЦК України і ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Стаття 28 ЦПК України закріплює вичерпний перелік позовів, які можуть бути пред`явлені за місцем проживання чи перебування позивача на його вибір, зокрема ч.1 вказаної статті передбачає, що позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Вказаною статтею не передбачено підсудність за вибором позивача позовів про зменшення або зміну розміру аліментів. Позов про зміну способу стягнення аліментів, право на подання якого належить одержувачу аліментів відповідно до ст.181, 184 СК України, не є тотожним позову про зменшення чи зміну розміру аліментів.

В позовній заяві ОСОБА_2 посилається, зокрема і на ст. 192 СК України, що регулює питання зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками.

Тобто заявлений позов не є позовом про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, а тому на спірні правовідносини не розповсюджуються правила альтернативної підсудності, передбачені ст.28 ЦПК України.

Отже, оскільки позивач ОСОБА_2 є платником аліментів, а не їх одержувачем, пред`явлений ним позов стосується зменшення/зміни розміру аліментів, які він сплачує згідно рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 20 липня 2021 року у справі №755/9645/21, відтак такий позов не може бути пред`явлено за правилами альтернативної підсудності.

Таким чином суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що вказаний позов має розглядатися за правилами альтернативної підсудності, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування позивача у справі.

Відповідно до частини 6 статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Позивач ОСОБА_2 зазначив зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 ,: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА».

Відповідно до наданої відповіді відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відтак висновок Дніпровського районного суду м.Києва про непідсудність справи цьому суду і підсудність такої Ірпінському міському суду Київської області є помилковим, оскільки суд отримавши інформацію з Електронного реєстру територіальної громади м.Києва "ГІОЦ/КМДА" про те, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , є: АДРЕСА_2 , мав направити справу за підсудністю до Голосіївського районного суду м.Києва.

Оскільки вирішення питання щодо підсудності справи відноситься до компетенції суду першої інстанції, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для направлення справи до Голосіївського районного суду м.Києва, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку із цим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Волковим Анатолієм Володимировичем, задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 8 квітня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус