Справа №478/841/25 пров. №2/478/403/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року смт. Казанка

Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Іщенко Х.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, третя особа: державний нотаріус Баштанського нотаріального округу Миколаївської області Павлова Олена Володимирівна, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Ляшенко Микола Дмитрович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою до Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, третя особа: державний нотаріус Баштанського нотаріального округу Миколаївської області Павлова Олена Володимирівна, про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ЦПК України, звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом пред`явлення позову, у якій позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позов за змістом і формою повинен відповідати вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Обов`язок доказування у спірній категорії справ покладається на позивача.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Так, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який, відповідно до п. п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повинен містити в собі: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких сторони вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких грунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення. Позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто, бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію. У разі порушення цивільного права чи інтересу у особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Так, виходячі із змісту позовних вимог та прохальної частини позову вбачається, що позивачем обрано такий спосіб захисту порушених прав як визнання права власності на спадкове майно.

На підтвердження своїх порушених прав позивачка не виклала обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги та не надала жодного доказу, якими підтверджуються зазначені обставини щодо порушення прав позивача. На підтвердження заявлених вимог позивачем на дано лише копія свідоцтва про смерть спадкодавця, копія свідоцтва про шлюб та копія свідоцтва про право на спадщину за законом виданого на ім`я спадкодавця.

З позовних вимог вбачається, що спірні правовідносини належать до правовідносин у сфері спадкування.

З наданого позивачем копії свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що титульним володільцем (власником) спірної земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0021, є ОСОБА_2 (мати спадкодавця). Вказане свідоцтво, видане 21.03.2011 року містило застереження нотаріуса, що відповідно до ст. 1299 ЦКУ, право на спадщину (майнові права) підлягає державній реєстрації (вказана норма діяла до 04.07.2013 року).

Тобто, спадкодавець - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був закликаний до спадкування, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, але за життя не встиг оформити право власності на успадковане майно: не отримав державного акту на право власності на землю (до 01.01.2013 року) та не зареєстрував право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (після 01.01.2013 року). Таким чином земельна ділянка з кадастровим номером :08:000:0021, не входить до складу спадкового майна померлого ОСОБА_3 та не може бути об`єктом успадкування після смерті останнього. Доказів оформлення права власності на вказану земельну ділянку спадкоємцем ОСОБА_3 , що є предметом доказування, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного, з метою підтвердження заявлених вимог на предмет, чи входить спірна земельна ділянка до складу спадкового майна ОСОБА_3 , позивачу необхідно надати докази того, хто є титульним володільцем (власником) спірної земельної ділянки, - правоустановлюючих документів на об`єкт спадкового майна (копії державного акту на право власності на землю, витягу про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:000:0021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копію витягу з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :08:000:0021, у якому одним із обов`язковим реквізитом є зазначення власника сформованої земельної ділянки).

Із змісту позовних вимог вбачається, що Державним нотаріусом Баштанського нотаріального округу Миколаївської області Павловою О.В. була відкрита спадкова справа по смерті ОСОБА_3 . Заявлена позивачем вимога визнати право власності на спадкове майно, обумовлює відмову державного нотаріуса у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 на ім`я спадкоємиці ОСОБА_1 (позивача). З огляду на викладене позивачу необхідно зазначити номер спадкової справи у спадковому реєстрі та надати до суду докази звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, витяг з Державного реєстру спадкових справ про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 та копію Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку.

Також, позовна заява містить посилання на Рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Баштанської міської ради Миколаївської ради Лебедева М.М. про відмову у проведені реєстраційних дій (реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за позивачем) за № 70290764 від 20.11.2023 року. За вказаних обставин, з метою з`ясування підстав для відмови у реєстрації права власності (відсутності правовстановлюючого документа, його втрата, невідповідповідність його вимогам законодавства, відсутність нотаріального свідоцтва про право на власність тощо), позивачу необхідно долучити до матеріалів позовної заяви вище вказане Рішення державного реєстратора а також копії документів, які були надані нею до державного реєстратора з метою реєстрації права власності на спірну земельну ділянку.

Зазначені недоліки позбавляють суд можливості перевірити законність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог та позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст.175, 177 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з метою надання позивачці строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання нею копії ухвали, для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків.

Керуючись ст. ст.175, 177, 185 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, третя особа: державний нотаріус Баштанського нотаріального округу Миколаївської області Павлова Олена Володимирівна, про визнання права власності на спадкове майно, - залишити без руху, надавши позивачці строк у десять днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених в мотивувальній частині рішення недоліків.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Х.В. Іщенко