Справа № 215/654/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Мироненко А.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача, адвоката- Ярошевського О.Т.

відповідача - ОСОБА_2

Представника третьої особи - Маркової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в залі №1 в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, треті особи: виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради,

СУТЬ СПОРУ:

29.01.2025 р. ОСОБА_1 як баба дитини, звернулася до суду з позовом до матері дитини ОСОБА_3 , яка змінила прізвище на « ОСОБА_4 » після реєстрації шлюбу а.с.45, про позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , 2015 р.народження.

Вказує, що батько дитини (син позивача) ОСОБА_6 після початку повномасштабного вторгнення пішов захищати батьківщину, та згідно сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.08.2024 р. зник безвісті.

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не працює, зловживає спиртними напоями, ніякої допомоги по виховання дитини не надає, тому з часу зникнення батька, вона стала опікуватися долею онука, який проживає з нею

Просить позбавити відповідача батьківських прав, та встановити над дитиною опіку, вона працює, має стабільний заробіток, приватне житло, може бути призначена опікуном за станом здоров`я.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і її представник, адвокат Ярошевський О.Т. позов підтримали, вказують, що після припинення спільного проживання між батьками дитини, ОСОБА_7 став проживати з батьком, а не з матір`ю, відповідач самоусунулася від виховання дитини. Вихованням ОСОБА_7 займалася дружина сина ОСОБА_8 , а після того, як до суду було подано позов про позбавлення батьківських прав, ОСОБА_2 викликала поліцію, та забрала ОСОБА_7 до себе.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, подала відзив на позов а.с.41-42, вказує, що дійсно син ОСОБА_7 проживав з батьком і його дружиною ОСОБА_8 , але вона спілкувалася з сином, проводила з ним канікули, він отримував подарунки. З бабою ОСОБА_1 син став проживати з вересня 2024 р., хоча більший період часу проводив з донькою позивача ОСОБА_9 , та з за неприязних відносин з їх родиною вона не могла в повній мірі займатися вихованням ОСОБА_7 .

На теперішній час вона усвідомила необхідність зміни ставлення до виховання, та проживає разом з сином в трикімнатній квартирі чоловіка, який по АДРЕСА_1 .

Третя особа виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради подав до суду клопотання про притягнення до участі в справі як третю особу виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради за місцем проживання матері та дитини, клопотання про розгляд справи в відсутності представника а.с.63-64.

Представник третьої особи виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради Маркова С.А. підтримала висновок органу опіки та піклування щодо юридичної недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав з урахуванням найкращих інтересів малолітньої дитини.

Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 03.02.2025 р. позов було прийнято до провадження, ухвалено проведення судового розгляду справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін на підготовчий розгляд справи а.с.29.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 05.03.2025 р. орган опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради залучено до участі в справі як третю особу з боку відповідача а.с.54-55

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 03.06.2025 р. було закрито підготовче провадження, та справу призначено до судового розгляду. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Заслухавши думки сторін, пояснення свідків, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_10 дійсно не займалася вихованням свого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 а.с.19, з жовтня 2020 р. по лютий 2025 р., в необхідній мірі не піклувалася про його життя, здоров`я, та навчання, не проявляла щодо дитини материнської турботи, хоча реально мала таку можливість.

Викладене підтверджується характеристикою з Криворізької гімназії №46 Криворізької міської ради а.с.24, за якою ОСОБА_11 вчиться в указаній гімназії з 01.09.2021 р., вихованням та навчанням дитини займалися тато ОСОБА_6 і мачуха ОСОБА_8 . З вересня 2024 р. хлопчик проживав з бабусею ОСОБА_1 , яка завжди цікавилася успіхами онука і брала участь у вихованні дитини.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що ОСОБА_7 з листопада 2020 р. з п`ятирічного віку став проживати з нею і батьком, який прийняв таке рішення. В вересні 2021 р. вона повела ОСОБА_7 до гімназії, разом з чоловіком займалися його навчанням та вихованням. За бажанням чоловіка вони хотіли, щоб вона усиновила ОСОБА_7 . В березні 2022 р. її чоловік ОСОБА_6 був призваний до лав Збройних Сил України, дитина продовжила проживати з нею, вона піклувалася про дитину до серпня 2024 р., коли прийшло повідомлення що ОСОБА_6 зник безвісті. З цього часу дитина стала проживати з бабкою ОСОБА_1 . За цей час ОСОБА_2 періодично навідувалася до дитини, брала його на вихідні, та під час канікул, але спроб повноцінно займатися вихованням дитини, чи спроб взяти ОСОБА_7 до себе не було. Не оказувала ОСОБА_2 і матеріальної допомоги на дитину крім разових подарунків від її матері.

Аналогічними поясненнями свідка ОСОБА_13 , який підтвердив, що ОСОБА_6 хотів поставити питання про позбавлення матері дитини батьківських прав, але цього не зробив з за військових дій. ОСОБА_14 навіть після призову батька дитини на військову службу не вирішила питання щоб малолітня дитина проживала з нею, тому ОСОБА_7 два роки проживав з ОСОБА_8 . Вважає, що матір забрала дитину з корисних мотивів отримання державних виплат.

Свідок ОСОБА_15 - донька позивача пояснила, що ОСОБА_16 проживаючи з її братом не піклувалася про народжену дитину. ОСОБА_7 був постійно брудний, голодний, дитина не відвідувала дошкільний заклад, тому в листопаді 2020 р. брат забрав дитину до себе. ОСОБА_7 проживав з батьком та ОСОБА_8 , з бабою ОСОБА_1 , а також з нею. З дитиною почали зайняття репетитори, логопед, дитина почала нормально харчуватись, покращився мовний запас, читання. За цей час до лютого 2025 р. ОСОБА_7 дуже рідко бачився з матір`ю.

Свідок ОСОБА_17 мати відповідача підтвердила, що до того як ОСОБА_6 пропав безвісті, ОСОБА_7 проживав в родині батька, а потім баби. Донька бачилася з сином, вони купували йому одяг, а після того як ОСОБА_7 почав скаржитися по телефону що його б`ють, вони з донькою викликали поліцію і забрали дитину від позивача.

Судом в присутності педагога з`ясована думка малолітнього ОСОБА_11 , який досяг віку 10 років, та достатнього рівня розвитку, щодо позбавлення матері батьківських прав згідно ст.171 СК України. Дитина зазначила, що тепер він проживає з мамою, вона піклується про нього, раніше проживав з ОСОБА_8 , та по більшості з тіткою ОСОБА_18 . Висловив свою думку щодо незгоди з позбавленням матері батьківських прав.

Згідно висновку виконавчого комітету Довгинціської районної у місті ради від 21.05.2025 р., наявність якого є обов`язковим згідно ст.19 Сімейного кодексу України а.с.120-121 - орган опіки та піклування вважає юридично недоцільним позбавлення матері ОСОБА_10 батьківських прав щодо ОСОБА_5 , виходячи з найкращих інтересів дитини.

Згідно акту обстеження умов проживання від 28.03.2025 р. а.с.124 листів міського центру соціальних служб а.с.100, 122 встановлено, що ОСОБА_19 проживає разом з сином ОСОБА_7 в трикімнатній квартирі по АДРЕСА_1 яка належить чоловіку ОСОБА_20 , 1989 р.народження який проходить службу в Збройних Силах України. Мати не працює, але дитина забезпечена всім необхідним, має окрему кімнату, спальне місце, куточок для навчання. З відповідачем було проведено роз`яснювальну роботу щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків, надано направлення до міського центру зайнятості.

Згідно ст.ст.150, 180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально її утримувати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції ООН, батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки, з урахуванням її характеру, особи, інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Таким чином в суді доведено, що після звернення до суду з позовом, відповідач ОСОБА_2 змінила своє ставлення до виховання сина ОСОБА_7 , який проживає з матір`ю з лютого 2025 р. та дитина забезпечена всім необхідним. Враховуючи вказані обставини, висновок органу опіки та піклування, виходячи з найкращих інтересів дитини суд вважає за можливе відмовити в позові про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, не застосовуючи позбавлення батьківських прав як крайній захід.

Одночасно відповідача слід попередити про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, з встановленням контролю органу опіки та піклування за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків, оскільки дослідженими доказами встановлено, що з жовтня 2020 р. по березень 2022 р. відповідач ОСОБА_2 неналежно виконувала свої обов`язки по вихованню дитини.

З березня 2022 р., коли батько дитини був призваний на військову службу, син ОСОБА_7 , який на той час вже пішов до навчального закладу, залишився без виховання матері, тобто ОСОБА_2 свідомо не виконувала свій материнський обов`язок по вихованню дитини на протязі майже двох років до лютого 2025 р.

На підставі ст.ст.150, 164 ч.1 п.2, 180 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 211 ч.3, 263, 265, 272, 273, 274 ч.4, 280-282, 284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки - відмовити.

Попередити відповідача ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на Раду опіки та піклування виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради за місцем проживання відповідача контроль за виконанням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 яка проживає в АДРЕСА_1 своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Рішення проголошено 04 серпня 2025 р..

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 30 днів з дня складання повного рішення апеляційну скаргу безпосередньо в Дніпровський апеляційний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , мешкає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , мешкає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Треті особи: виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, м.Кривий Ріг, вул.Короленка, 1-а, .

виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради, м.Кривий Ріг, вул.Дніпропетровське шосе, 11, .

СУДДЯ: