УХВАЛА

30 липня 2025 року

м. Київ

справа № 754/15239/24

провадження № 61-9061зно25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Петрова Є. В. від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року, ухвали Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Київські енергетичні послуги» про стягнення коштів.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві на підставі статті 185 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва

від 31 жовтня 2024 року повернуто особі, яка її подала, на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року, ОСОБА_1 оскаржив її в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2025 року (провадження № 61-140ск25) касаційну скаргу та доповнення до касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року повернуто особі, яка їх подала, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2025 року,

ОСОБА_1 оскаржив її в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2025 року (провадження № 61-750ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 14 січня

2025 року повернуто заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалами Верховного Суду від 14 січня 2025 року та

від 20 січня 2025 року, ОСОБА_1 повторно оскаржив їх в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2025 року (провадження

№ 61-974ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду

від 14 січня 2025 року залишено без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2025 року (провадження

№ 61-974ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду

від 20 січня 2025 року залишено без розгляду.

В подальшому, ОСОБА_1 оскаржив в касаційному порядку ухвали Верховного Суду від 06 лютого 2025 року та від 14 лютого 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2025 року (провадження

№ 61-1907ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду

від 06 лютого 2025 року залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 908,40 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2025 року (провадження

№ 61-1907ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду

від 14 лютого 2025 року залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 908,40 грн.

20 березня 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвали Верховного Суду від 07 березня 2025 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 20 березня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Шиповичу В. В., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Синельников Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2025 року (провадження

№ 61-3586ск25) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Верховного Суду від 07 березня 2025 року у справі № 754/15239/24.

07 квітня 2025 року засобами електронного зв`язку ОСОБА_1 подав заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 04 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2025 року (провадження

№ 61-4484зно25) відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 04 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами у справі № 754/15239/24.

11 квітня 2025 року засобами електронного зв`язку ОСОБА_1 подав заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 10 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами.

Протоколом автоматизованої системи документообігу суду від 11 квітня 2025 року справу призначено судді-доповідачу Шиповичу В. В., судді, які входять до складу колегії Осіян О. М., Синельников Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Верховного Суду Шиповичу В. В., Осіяну О. М., Синельникову Є. В. визнано необґрунтованим та передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

15 квітня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяв про відвід суддів Верховного Суду Шиповича В. В., Осіяна О. М., Синельникова Є. В. призначено суддю-доповідача Петрова Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Шиповича В. В., Осіяна О. М., Синельникова Є. В. від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 10 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Київські енергетичні послуги» про стягнення коштів.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2025 року подання ОСОБА_1 заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 15 квітня 2025 року у справі № 754/15239/24 визнано зловживанням процесуальними правами. Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 15 квітня 2025 року у справі № 754/15239/24 залишено без розгляду. Попереджено ОСОБА_1 , що продовження зловживання процесуальними правами у справі № 754/15239/24 може призвести до застосування щодо нього заходів процесуального примусу, передбачених ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2025 року визнано зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі № 754/15239/24. Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі № 754/15239/24 залишено без розгляду. Попереджено ОСОБА_1 , що продовження зловживання процесуальними правами у справі № 754/15239/24 може призвести до застосування щодо нього заходів процесуального примусу, передбачених ЦПК України.

18 квітня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення, в якій заявник просить скасувати ухвалу Верховного Суду від 16 квітня 2025 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2025 року заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення була зареєстрована як касаційна скарга (вх. № 12386/0/220-25 від 18 квітня 2025 року, провадження № 61-5056ск25) та призначена судді-доповідачеві Тітову М. Ю., судді, які входять до складу колегії: Коротенко Є. В., Зайцев А. Ю.

На підставі службової записки судді-доповідача Тітова М. Ю. від 30 квітня 2025 року (№ 417/2214-25) заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення була перереєстрована з касаційної скарги на заяву про перегляд судового рішення (ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року).

Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків, а саме: заявнику необхідно було чітко зазначити, яку саме заяву ним подано: про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами чи про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 травня 2025 року ОСОБА_1 07 травня 2025 року надіслав на електронну пошту Верховного Суду заяву, у якій вказав, що подана ним 18 квітня 2025 року заява про перегляд судового рішення (ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід, постановленої суддею Петровим Є. В.) є заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

08 травня 2025 року суддями Тітовим М. Ю., Зайцевим А. Ю. та Коротенком Є. В. заявлено самовідвід з підстав, визначених пунктом 4 частини першої статті 36 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2025 року заяву суддів Тітова М. Ю., Зайцева А. Ю. та Коротенка Є. В. про самовідвід від участі в розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід, постановленої суддею Петровим Є. В., у справі № 754/15239/24 задоволено.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід, постановленої суддею Петровим Є. В., у справі № 754/15239/24 (провадження № 61-5056ск25) передано на повторний автоматизований розподіл.

09 травня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення призначено суддю-доповідача Петрова Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2025 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2025 року уприйнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 14 травня 2025 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2025 року уприйнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 29 травня 2025 року відмовлено.

16 липня 2025 року на офіційну електронну адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року та ухвали Верховного Суду від 14 травня 2025 рокуу справі № 754/15239/24.

28 липня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення призначено суддю-доповідача Петрова Є. В.

З тексту заяви встановлено, що ОСОБА_1 заявляє про недовіру судді-доповідачеві Петрову Є. В.

Заява про відвід судді-доповідача Петрова Є. В. обґрунтована тим, що заявник неодноразово звертався до Верховного Суду з заявою про перегляд ухвал Верховного Суду за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом в ухвалі (нововиявленими обставинами), однак йому завжди відмовляють у відкритті провадження.

У заяві ОСОБА_1 зазначає «Я вищевказаному судді не довіряю і це моє право (ст. 21 КУ) з яким ви зобов`язані рахуватися, бо вони вище за рангом виконання чим усі статті ЦПКУ - це і є конституційним принципом «Верховенства права»… це ж наочний злочин, якщо цей же суддя буде розглядати і вирішувати цю заяву».

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

Наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

ЦПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, проте визначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).

Відповідно до статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта

статті 36 ЦПК України).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя-доповідач Петров Є. В. виявив особисту заінтересованість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Разом із тим, доводи заяви ОСОБА_1 про відвід (висловлення недовіри) судді-доповідачеві Петрову Є. В. по своїй суті зводяться до незгоди заявника із прийнятими судом процесуальними рішеннями, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу суддів.

Зазначені доводи заявника про відвід суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на фактичних обставинах та не можуть викликати сумнів в об`єктивності судді.

При цьому доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді-доповідача Петрова Є. В.

Верховний Суд також звертає увагу заявника на те, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді (аналогічний висновок див., зокрема, в ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2024 року у справі № 760/13291/20, від 16 квітня 2024 року у справі № 235/1298/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 лютого 2024 року у справі № 216/5160/22, від 20 березня 2024 року у справі № 216/4601/20, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 761/6087/22 і від 24 квітня 2024 року у справі № 444/948/21).

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді-доповідачеві Петрову Є. В., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді судді-доповідача Петрова Є. В. від участі у розгляді справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року, ухвали Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про стягнення коштів, визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід судді-доповідача Петрова Є. В. передати судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров