Справа № 369/1758/24
Провадження № 2-др/369/113/25
29.07.2025 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження заяву представника позивача адвоката Жданової Маргарити Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/1758/24 за позовом ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.06.2025 року у справі № 369/1758/24 ухвалено позов ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю. При цьому не було ухвалено рішення щодо розподілу судових витрат, оскільки у тексті позовної заяви містилася заява, що докази про понесені позивачем судові витрати, які позивач сплатив або має сплатити, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тож ухвалення судом рішення щодо розподілу цих витрат на тому етапі було передчасним.

10.06.2025 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Жданової М.О. надійшла заява про стягнення судових витрат, згідно якої остання надала докази понесених судових витрат і просила суд судові витрати покласти на відповідача та стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 29324,52 гривень.

18.06.2025 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення щодо заяви про понесення судових витрат, згідно якого остання просила відмовити у задоволенні заяви та відшкодування судових витрат на надання правової допомоги, оскільки заявлена сума витрат на правову допомогу є необгрунтованою.

У судове засідання 29.07.2025 року сторони не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без її участі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначено судове засідання. У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, повідомлені належним чином. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи сплатила 3684,52 грн. (Три тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 52 коп.) судового збору і 40,00 грн. (Сорок грн. 00 коп.) плати за надання відомостей з ДРРП на нерухоме майно (витрати, пов`язані з отриманням доказів), та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25600,00 грн. (Двадцять п`ять тисяч шістсот грн. 00 коп.).

Загальна сума судових витрат, які позивач сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи становить 29324,52 грн. (Двадцять дев`ять тисяч триста двадцять чотири грн. 52 коп.).

На підтвердження понесених судових витрат представник позивача надала суду: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, копію договору про надання правової допомоги від 31.08.2020 року № 08311-20 та копії додаткових угод до даного договору, копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5763, копія акту приймання-передачі наданих послуг від 06.06.2025 року № 4 до Договору про надання правової допомоги № 08311-20 від 31.08.2020 року, копію рахунку на оплату № 1/25 від 06.06.2025 року, копію квитанції від 29.01.2024 року № 6411-7658-4347-7069 про сплату судового збору на суму 1211,20 грн., копію квитанції від 22.02.2024 року № 7615-7618-0211-1934 про сплату судового збору на суму 2473,32 грн., копію квитанції про сплату плати за надання відомостей з ДРРП на нерухоме майно від 29.01.2024 року № WE-SG0JQSGVEO-EP.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до п. 3.7. договору про надання правової допомоги від 31.08.2020 року № 08311-20 з урахуванням положень додаткової угоди № 3 від 29.08.2023 року до даного договору, клієнт сплачує гонорар протягом 365 (триста шістдесят п`яти) календарних днів з дня отримання рахунку. Рахунок на оплату Позивач отримала 06.06.2025 року, тому оплата даних витрат буде здійснена в майбутньому.

Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106). Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду по справі № 686/28627/18.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

При визначені розміру компенсації позивачу витрат на правничу допомогу, суд враховує заперечення представника відповідача проти стягнення витрат на правничу допомогу, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, їх необхідність та доцільність, складність спору, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, вважає що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу 25 600,00 гривень є дещо завищеними. На підставі вказаного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача частину витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн, що буде відповідати принципу справедливості та розумності.

Керуючись ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника адвоката Жданової Маргарити Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/1758/24 за позовом ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Стягнути з Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (адреса: 08129, Київська область, Бучанський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 1-А; ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), судові витрати у розмірі 13 724,52 грн. (тринадцять тисяч сімсот двадцять чотири грн. 52 коп.), в тому числі 3 684,52 грн. (три тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 52 коп.) судового збору, 40,00 грн. (сорок грн. 00 коп.) витрат, пов`язані з отриманням доказів та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.).

В решті вимог відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: Борщагівська сільська рада Бучанського району Київської області; адреса: 08129, Київська область, Бучанський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 1-А; .

Повний текст додаткового рішення виготовлений: 31.07.2025 року.

Суддя А.В. Янченко