Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1488/24
Провадження № 2/499/119/25
У Х В А Л А

про закриття провадження по справі

"04" серпня 2025 р. селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в селищі Іванівка Березівського району Одеської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором №125 на умовах фінансового кредиту в сумі 47218,60 грн.; а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 13000,00 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 не погодилася з пред`явленим позовом та просила відмовити у його задоволенні. 20.01.2025 року від представника відповідача - адвоката Врони А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ніколи не укладалося ніякого договору, жодних договорів з первісним кредитором вона ніколи не підписувала. В позовній заяві зазначено електронну адресу їй не належить. Відповідач ніколи не створювала електронну поштову скриньку з таким адресом. Крім того, позивачем до позовної заяви не надано доказів про належність банківської картки з номером який закінчується на 3013 саме відповідачу. Відповідач наполягає на тому, що їй ніколи не належала така банківська картка і ніяких кредитних коштів вона не отримувала. Оскільки відповідач не укладала ніяких договорів позики, не отримувала чужих грошових коштів, вона не несе жодних зобов`язань перед позивачем, а тому вимоги про стягнення з неї заборгованості, судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу, задоволенню не підлягають, в зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

01.08.2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача, згідно якого останній просив суд прийняти відмову від позову та закрити провадження по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Також, 01.08.2025 року від представника позивача надійшли заперечення проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, згідно якого представник позивача відмовити відповідачу у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок стягнення таких витрат з позивача, оскільки вони є неспівмірними з предметом позову, складають 84,71 % від суми заявленої до стягнення.

Представник позивача у судове засідання в режимі відеоконференції не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, при цьому згідно ч.5 ст.212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути судові витрати відповідача із позивача у повному розмірі.

Згідно ч.1, ч.2 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевказану норму, суд не вбачає підстав для відкладення розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у відсутність сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву представника позивача, зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Заява представника позивача не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів сторін та інших осіб і держави, а тому суд приходить до висновку, про наявність підстав для прийняття відмови представника позивача від позову та, як наслідок, закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч.1, ч.4, ч.5 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 та ч.5 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Представником відповідача під час судового розгляду заявлено вимогу про відшкодування відповідачеві витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 40000,00 гривень, тому на підставі статті 137 ЦПК України, просив стягнути понесені витрати з позивача.

Представник позивача надав заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки по перше, матеріалами справи підтверджено, шо жодних неправомірних дій як первісного кредитора так і позивача не було, а тому витрати на правову допомогу не підлягають стягнення з позивача, по друге заявлений розмір правової допомоги у розмірі 40000,00 грн. не відповідає складності справи, ціні позову, окрім того спочатку було заявлено суму у 16000,00 грн., а потім вказано 40000,00 грн., при цьому представником відповідача після цього було подано лише заперечення на клопотання про витребування доказів та клопотання про відкладення розгляду справи. Також надана представником квитанція не відповідає вимогам чинного законодавства та затверджена скасованим наказом. На підставі чого представник позивача просив відмовити у задоволенні такого клопотання у повному обсязі.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.

Суд приймає до уваги, що розглядувана справа може бути віднесена до справ незначної складності, однак розглядалася протягом більш тривалого строку, ніж встановлено процесуальним законом, оскільки завдяки наполегливим діям представника як позивача так і відповідача було встановлено важливі обставини справи, які зумовили встановлення відсутності обов`язку відповідача по сплаті заборгованості за договором позики, що стало підставою для подачі представником позивача заяви про відмови від позову.

За таких обставин, керуючись принципом справедливості, суд вважає за доцільне стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 суму понесених витрат на правничу допомогу адвоката частково в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень, що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 142, 255, 260, 261, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача про відмову від позову та закриття провадження у справі задовольнити.

Прийняти відмову представника позивача від позову та провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та закрити провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного її тексту.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ