Провадження № 2/554/4398/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року м. Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Материнко М.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви адвоката Шеховцової Ольги Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 до Донецької обласної військової адміністрації, третя особа Перша полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року адвокат Шеховцова О. І. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Полтави із позовною заявою до Донецької обласної військової адміністрації, третя особа Перша полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно.

Згідно до позовних вимог позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , як спадкове майна після його батька ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , як спадкове майна після його матері ОСОБА_3 .

Суд, ознайомившись із матеріалами позовної заяви, вважає, що вказана позовна заява не може бути розглянута Шевченківським районним судом міста Полтави та підлягає передачі за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з наступних підстав.

Підсудністю у цивільному судочинстві розуміється розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільний процесуальний кодексу України виділяє декілька видів територіальної підсудності: загальна (залежно від місця проживання фізичної чи місцезнаходження юридичної особи), альтернативна (за вибором позивача), договірна (за угодою між сторонами), виключна (залежно від характеру спірного правовідношення), за зв`язком справ.

Відповідно до ч.1ст.30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Крім цього, відповідно до п.42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10.04.2019 у справі №638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09.09.2020 у справі №910/6644/18 Верховний Суд вказав, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Також, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у справі №911/2390/18, виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Таким чином спір, що виник між сторонами має предметом визнання права власності на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а значитть має виключну підсудність, тобто повинен розглядатися за місцем знаходження нерухомого майна, а саме житлового будинку, що знаходиться на території м. Авдіївка Донецької області, та є підсудністю Авдіївського міського суду Донецької області.

Рішенням Вищої ради правосуддя територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області з 01 липня 2024 року змінено та передано до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Відповідно до ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, а також ту обставину, що позивачем позовну заяву подано з порушенням територіальної юрисдикції (підсудністю) судів, суд приходить до висновку про необхідність передачі справи за належною підсудністю.

З огляду на викладене вище, справа не підсудна Шевченківському районному суду міста Полтави, тому цивільну справу № 554/11065/25 за позовом адвоката Шеховцової Ольги Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 до Донецької обласної військової адміністрації, третя особа Перша полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно необхідно передати за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

На підставі викладеного, керуючись ст.31,32 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Передати матеріали цивільної справи №554/11065/25 за позовом адвоката Шеховцової Ольги Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 до Донецької обласної військової адміністрації, третя особа Перша полтавська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно передати за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.О.Материнко