ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2273/24 Номер провадження 22-ц/814/2735/25Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Панченко О.О., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №_CARD від 23.02.2019 року у розмірі 60830,04 грн., з яких 31500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 29330,04 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків. Також просив вирішити питання судових витрат та витрат на правничу допомогу.

В обгрунтування позову вказувало, що 23.02.2019 року між АТ « ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір у вигляді заяви-анкети про надання банківських послуг №_CARD від 23.02.2019 року. Факт отримання коштів за даним договором підтверджується підписами, зокрема у паспорті споживчого кредиту; Розпискою ОСОБА_1 від 23.02.2019 року про отримання картки.

Таким чином вважає, що АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

24 березня 2023 року між ТОВ «Брайт Інвестмент» та АТ «ОТП Банк» був укладений Договір факторингу №24/03/23, що підтверджується копією вказаного договору.

Згідно умов договору факторингу №24/03/23 ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 60830,04грн.,що підтверджується Витягом з додатку №1 до вказаного договору факторингу та платіжним дорученням №46 від 24.03.2023 року на його виконання.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 14.03.2023 року підтверджується розмір заборгованості 60830,04 грн., з яких 31500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 29330,04 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 березня 2025 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилось ТОВ «Брайт Інвестмент» та подало на нього апеляційну скаргу, в якому просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування позову вказує, що позивачем не пропущено строки позовної давності, оскільки вони продовжуються на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації.

11.06.2025 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 23.02.2019 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір у вигляді заяви-анкети про надання банківських послуг №_CARD від 23.02.2019 року. У заяві-анкеті визначено умови обслуговування кредитної лінії, а саме встановлено розмір процентної ставки 5% в місяць. Пільговий період становить 0,01 % річних. Із справи вбачається, що АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 14.03.2023 становить 60830,04 грн.

24 березня 2023 року між ТОВ «Брайт Інвестмент» та АТ «ОТП Банк» був укладений Договір факторингу №24/03/23, що підтверджується копією вказаного договору, за умовами якого «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 60830,04 грн., що підтверджується Витягом з додатку №1 до вказаного договору факторингу та платіжним дорученням №46 від 24.03.2023 року на його виконання.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позов є обґрунтованим, проте позивачем пропущено строк позовної давності.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитного договору у відповідності до їх умов та вимог законодавства.

Укладення спірного договору та отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується, зокрема заявою-анкета про надання банківських послуг №_CARD від 23.02.2019 року; Заявою фізичної особи на встановлення кредитної лінії від 23.02.2019 року; паспортом споживчого кредиту; розпискою ОСОБА_1 від 23.02.2019 року про отримання картки; розрахунок заборгованості за кредитним договором на суму 60830,04 грн.

Також підтверджується Звітом-рахунком за період з 23.02.2019 року по 24.03.2023 року, а також розрахунком заборгованості за кредитним договором підтверджується, що ОСОБА_1 отримувала кредитні гроші, оскільки погашала заборгованість, що вказана в документах, а саме 1500,00 грн. - 28.02.2019 року, по 2000,00 грн. 16.04.2019 р., 16.05.2019 р., 14.06.2019 року, 2190,00 грн. 16.07.2019 року, 2190,00 грн. 13.09.2019 року, 2300,00 грн. 17.10.2019 року, 3100,00 грн. 20.12.2019 року, 3100,00 грн. 17.01.2020 року, 3200,00 грн. 19.02.2020 року, 2000,00 грн. 09.04.2020 року, 2000,00 грн. 17.06.2020 року, 2500,00 грн. 03.09.2020 року, 2700,00 грн. 28.09.2020 року та 3000,00 грн. 18.11.2020 року.

Таким чином наявна заборгованість є обґрунтованою та підтверджується матеріалами справи.

24 березня 2023 року між ТОВ «Брайт Інвестмент» та АТ «ОТП Банк» був укладений Договір факторингу №24/03/23, що підтверджується копією вказаного договору, за умовами якого «Брайт Інвестмент» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 60830,04грн.,що підтверджується Витягом з додатку №1 до вказаного договору факторингу та платіжним дорученням №46 від 24.03.2023 року на його виконання.

У частині першої статті 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази районний суд вірно встановив, що АТ «ОТП Банк» виконало свої зобов`язання в повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу, яка у порушення умов кредитного договору у встановлені у договорі строки кошти не повернула, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 60830,04 грн.

Оскільки ТОВ «Брайт Інвестмент», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про погашення наявної в нього заборгованості за вказаним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності районний суд не врахував наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України).

Аналіз змісту статей 256, 257 та 261 Цивільного кодексу України в їх сукупності і взаємозв`язку дозволяє зробити висновок, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Як указала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19),невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Таким чином, з огляду невищенаведені правові висновки право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних мало б обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.

Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.

За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.

Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.

Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.

Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.

Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.

Вказаний правовий висновок викладено в постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 року у справі № 903/602/24 провадження № 12-19гс25.

Із матеріалів справи вбачається, що строк кредитування за даним договором закінчується 23.02.2022 року (36 місяців), відповідно з вказаного часу починається перебіг строку позовної давності. Отже, оскільки в цій справі станом на момент подання позову позовна давність не спливла це при тому до даного часу у країні діє військовий стан, підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності у суду першої інстанції не було.

За таких обставин звернення до суду з даними позовними вимогами є обґрунтованим.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу щодо неотримання вимоги про відступлення права вимоги не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 1081 ЦК України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Отже, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

У свою чергу, позивачем надано копію досудової вимоги з доказами направлення відповідачу за місцем її реєстрації (а.с. 54 копія досудової вимоги, а.с. 55 копія опису).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення районного суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті заявлених вимог.

Відповідно до частини 13статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь Хмельницької обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 7570 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 березня 2025 року задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 березня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" заборгованість за заявою-анкетою про надання банківських послуг №_CARD від 23.02.2019 року у розмірі 60830,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 7570 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 30 липня 2025 року

Головуючий суддя : ______________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ О.І. Обідіна ___________________О.О. Панченко