Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/89/25
Провадження по справі № 2/514/229/25
04 липня 2025 року с-ще Бессарабське
Тарутинський районний суд у складі:
головуючого суді Кирилюк І.М.
при секретарі судового засідання Куруч І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет»" (далі - ТОВ ФК «Фінпром маркет») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 16 липня 2021 року №75682533.
В обґрунтування позову зазначено, що 16 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики №75682533, на умовах якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 6011,00 грн. Строк позики складав 30 днів зі сплатою процентів у розмірі базової процентної ставки (фіксованої) - 1,99 % в день. Відповідач підписав договір електронним цифровим підписом відтвореним за допомогою одноразового ідентифікатора (електронного підпису gjyPP2o74V), що був надісланий позикодавцем на вказану ним електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» порядку.
Отже зобов`язання за договором позики позикодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконав у повному обсязі.
21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2112, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб - боржників, в тому числі за договором позики від 16.07.2021 року №75682533.
31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зокрема за договором позики від 16.07.2021 року №75682533.
Також позивач просив стягнути з відповідача суму сплаченого ним судового збору в розмірі 2422,4 грн.
Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 29 січня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву.
Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку відповідача та відсутністю відомостей про належне його повідомлення. Поштові відправлення повертались із відміткою Укрпошти з довідками про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідач у передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України порядку повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України.
Таким чином суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, проте останній в судове засідання не з`явився, відзиву на позов суду не надав, причини неявки суду не повідомив.
Представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання без повідомлення причини такої неявки, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Ураховуючи наведені обставини, думку позивача щодо можливості розгляду справи у заочній процедурі, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін з ухваленням за наслідками такого розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 16.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) укладений договір позики №75682533 (далі - договір позики), на умовах якого позикодавець надав останньому грошові кошти у сумі 6011,00 грн. на строк - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі базової процентної ставки (фіксованої) - 1,99 % в день.
Договір підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора gjyPP2o74V), надісланого позикодавцем на електронну адресу позичальника - ІНФОРМАЦІЯ_1, як це передбачено порядком, встановленим ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з умовами укладеного договору позики, його підписання відповідачем підтверджує факт ознайомлення з формуляром Правил надання грошових коштів у Позику, розміщених за електронною адресою-посиланням, зазначеним у договорі (далі-Правила позики), та приєднанням до договору на цих умовах.
Вказані обставини підтверджуються копією договору (а.с. 12-13), Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»( а.с.14-24), довідкою про ідентифікацію (а.с. 25).
Позикодавець 16.07.2021 року на виконання п. 1 договору позики перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 6011,00 грн на банківський картковий рахунок № НОМЕР_2 із залученням для виконання такої платіжної операції ТОВ «ФК «Фінекспрес», що надає фінансові платіжні послуги з переказу коштів у безготівковій формі без відкриття рахунків (витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, рішення Національного Банку України рішення від 29 січня 2016 року №37 ( а.с. 29)).
Таким чином позикодавець на виконання Договору позики виконав зобов`язання, передав відповідачу у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача, за участі платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», яка надає фінансові платіжні послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
У позовній заяви позивач зазначив, що на виконання умов укладеного договору позики, ОСОБА_1 погасив частину заборгованості у сумі 1166,30 грн. Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором на час звернення до суду із позовом згідно з наданим позивачем у цій справі розрахунком, складає 19 079,48 грн: 6011 грн. 00 коп - основний борг та 13 068 грн 48 коп (а.с. 4-6).
21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2112, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб - боржників, в тому числі за договором позики від 16.07.2021 року №75682533 (а.с. 29-37).
31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зокрема за договором позики від 16.07.2021 року №75682533 (а.с. 38-46).
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за укладеним договором позики щодо повернення отриманих коштів не виконує, позивач у цій справі є правонаступником позикодавця у цих матеріальних правовідносинах, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених у справі позовних вимог та їх задоволення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №01-11/2024 від 01.11.2024 року, укладеного з адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, акта приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (додаток № 1 до договору), платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 18.12.2024 року № 579930930.1 на суму 175 000 грн, акта приймання-передачі наданої правничої допомоги (додаток № 2 до договору) на суму 3500 грн,. яка полягала у вивчені документів та підготовці позовних матеріалів.
У постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ураховуючи складність справи, проведену правничу роботу, розгляд справи без участі сторін, розмір задоволених позовних вимог, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн, що відповідає засадам розумності та співмірності та підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 259, 280-289, 352 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений 28 липня 2025 року.

Суддя І.М. Кирилюк