Справа № 627/1193/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої Вовк Л. В.,

з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,

учасники справи :

позивачка ОСОБА_1

представника позивачки , адвокат Черномаз О.С.,

відповідач Харківська обласна прокуратура,

представник відповідача Крупська К.М. , Єрьомін А.О., Лисенко В.Ю.

відповідач Головне управління Національної поліції в Харківській області,

представник відповідача Тріска Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення (скасування) з під арешту майна,

у с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення (скасування) з під арешту майна, в якій просить зняти арешт із земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0002 площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про накладення арешту : серія та номер 696110001 від 21.03.2011 , видавник : Харківська міжрайонна природоохоронна прокуратура ст.слідчий Янченков О.С. , номер запису про обтяження 13777321 від 23.03.2011 .

В обгрунтування позовних вимог зазначено , що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0002, площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В межах кримінальної справи №96110001 старшим слідчим, за правилами КПК України 1960 року , накладено арешт на земельну ділянку , яка належить позивачці , та у подальшому кримінальне провадження закрито. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.10.2024, на зазначену земельну ділянку накладено арешт на підставі постанови про накладення арешту серія та номер 696110001 від 21.03.2011 , видавник : Харківська міжрайонна природоохоронна прокуратура ст.слідчий Янченков О.С. , номер запису про обтяження : 13777321 від 23.03.2011 . У кримінальному провадженні № 0000004 внесено відомості до ЄРДР на підставі кримінальної справи №96110001. У зазначеному кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття , питання про скасування арешу не вирішувалося. Позивачка не є стороною кримінального провадження . Наявність арешту позивачки , є порушенням її права на мирне володіння своїм майном . Позивачка двічі зверталася до слідчого суддді про скасування арешу майна , однак клопотання були повернуті заявниці. Зазначені обставини унеможливлюють скасування арешту майна в інший спосіб ніж пред`явлення даного позову до суду.

25.11.2024 до суду надійшов відзив відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області , в якому зазначено, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження прокурором не вирішена доля арештованого майна , а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0002, площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на яку накладено арешт , згідно постанови про накладення арешту на майно від 17.03.20211, винесено в рамках кримінальної справи № 96110001. На думку відповідача, питання про повернення спірного майна необхідно вирішувати судом відповідно до положень частини ( ст.100 КПК України , тобто за правилами кримінального судочинства ,згідно правової позиції ВС у постанові від 02.12.2020 у справі № 757/61833/19. На даний час відсутні обставини щодо недоцільності зняття арешту.Представник відповідача просить розглянути справу на розсуд суду.

26.11.2024 представник відповідача Харківської обласної прокуратури подала відзив на позовну заяву , в якому зазначено , що арешт на земельну ділянку накладений у кримінальній справі №9611001 , у подальшому матеріали кримінальної справи внесені до ЄРДР за № 0000004. Відповідно до постанови старшого прокурора прокуратури Краснокутського району Харківської області від 18.07.2014 , кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000004 від 17.07.2024 , закрито, у зв`язку з набаранням чинності закону , яким скасована кримінальна відповідальність за діяння , вчинене особою. Оскільки арешт накладено в межах кримінального провадження , то до відносин , на думку відповідача , застосовуються положення чинного КПК України , а провадження у справі підлягає закриттю.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 05.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження .

11.12.2024 ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області витребувані докази із Сектору поліцейської діяльності №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області , а саме копію постанови про накладення арешту ві 21.03.2011.

У судове засідання представник позивачки до суду не з`явилася , подала заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала , просить задовольнити.

Представник відповідача Харківської обласної прокуратури у судове засідання не з`явився , подав заяву , в якій просить розглянути справу за його відсутності та вирішити позов на розсуд суду.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області у судове засідання не з`явилася , подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала відзив , просить ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірний правовідносин .

Судом встановлено, що постановою старшого слідчого Харківської міжрайонної природоохоронної прокуратури Янченкова А.С. від 21.03.2011 , в межах кримінального провадження № 96110001, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0002, площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 090487 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ( а.с. 143-144)

Наявною у матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.10.2024 , де зазначено реєстраційний номер обтяження: 13777321; зареєстрований 23.03.2011, 10:16:20, реєстратором: Краснокутське районне управління юстиції Харківської області ; підстава обтяження: постанова ст.слідчого Харківської міжрайонної природоохоронної прокуратури Янченкова О.С. про накладення арешту від 21.03.2011 ; об`єкт обтяження: земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0002, площею 2,0 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с. 34).

З відповіді Харківської обласної прокуратури від 12.03.2024 , моніторингом відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено , що у кримінальному провадженні № 0000004 внесені відомості до ЄРДР на підставі кримінальної справи № 96110001. У зазначеному кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття , досудове розслідування проводилось Краснокутським відділенням поліції Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області. ( а.с. 38).

17.02.2014 Харківським міжрайонним прокурором з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері внесені відомості до ЄРДР за № 000004 за фактом перевищення влади головою Качалівської сільської ради ОСОБА_2 за ч.1 ст.365 КК України ( за кримінальною справою №96110001).

Постановою старшого прокурора прокуратури Краснокутського району Харківської області молодшого радника юстиції Луньова В.П. від 18.07.2014 , кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000004 від 17.02.2014 за фактом перевищення влади головою Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області ОСОБА_2 за ч.1 ст.365 КК України закрито , на підставі п.4 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку з набранням чинності закону , яким скасована кримінальна відповідаольність за діяння , вчинене особою. ( а.с. 157-158).

Арешт на земельну ділянку накладений у кримінальній справі №9611001 ,у подальшому матеріали кримінальної справи внесені до ЄРДР за № 0000004.

У вищезазначеній постанові зазначено ,що ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16.01.2014 задоволено апеляцію прокурора та вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 18.06.2013 , яким засуджено ОСОБА_2 за ч.1 ст.365 КК України , скасовано та кримінальну справу №96110001 направлено на додаткове рослідування Харківському міжрайонному прокурору з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері. 17.02.2014 Харківським міжрайонним прокурором з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері внесені відомості до ЄРДР за № 000004 за фактом перевищення влади головою Качалівської сільської ради ОСОБА_2 за ч.1 ст.365 КК України.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 090487 , земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0002, площею 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 (а.с.45)

Однак з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.04.2024 та 25.10.2024 , відомості з реєстру прав власності на нарехоме майно відсутні. ( а.с. 32,34)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.02.2014 , залишено без змін рішення апеляційного суду Харківської області від 26.12.2013 у справі № 2022/1317/2012 за позовом Харківського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави, в особі Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» , до Качалівської сільської ради, виконавчого комітету Качалівської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яким змінено рішення суду першої інстанції від 16.07.2013 та визнано незаконними та скасовані рішення виконавчого комітету Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 23.05.2008 №54 «Про надання дозволу ОСОБА_1 на будівництво» індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 ; рішення виконавчого комітету Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 05.11.2008 №112 «Про оформлення ОСОБА_1 права власності на будинок», рішення Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 23.05.2008 №356 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку»; рішення Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 21.05.201.0 №845-У «Про розгляд заяви громадянки України ОСОБА_1 ». Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 . Визнано недійсними Державні акти на право власності на земельні ділянки площею 2,0 га серія ЯЛ №090487 та площею 0,25 га, серія ЯЛ №090486 на ім`я ОСОБА_1 . Витребувано з володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2.0 га, зареєстровану за нею на підставі Державного акту на право власності, на земельну ділянку серія ЯЛ №090487, державна реєстрація №25 по АДРЕСА_1 . Рішення суду набрало законної сили 26.12.2013.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати указані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя, що кореспондується із положеннями статті 4 ЦПК України, з огляду на які, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦК та ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що вона вже неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, та вказала на таке:

Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2023 року у справа №337/2402/22 (провадження №61-7442св23) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження №14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України встановлено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.1, 2, 3, 4, 8 ст.83 ЦПК Українивизначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ст.89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачкою не надано доказів , що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0002, площею 2,0 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, землі сільськогосподарського призначення, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та існування відповідного обтяження фактично позбавляє її права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про звільнення майна з-під арешту, оскілька ОСОБА_1 не є власником вищезаначеної земельної ділянки.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд в позові ОСОБА_1 відмовляє, то судові витрати стягненню на її користь не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.4-5,13,19,77,81-82,141,259,263-265,268,273,352,354-356 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Харківській області про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення (скасування) з під арешту майна.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) сторін :

Позивач: ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідачі: Харківська обласна прокуратура вул. Богдана Хмельницького, 4, м. Харків, 61001, ;

Головне управління Національної поліції в Харківській області: вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61001, .

Суддя Л. В. Вовк