Номер провадження 2/754/3000/25
Справа №754/1893/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2025 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.,

за участю

представника позивача Німченко А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 4979183, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 20 000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 3750,00 грн. за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами і їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Як зазначає позивач, ТОВ «МІЛОАН» виконало свої зобов`язання, перерахувавши суму кредиту відповідачу. Однак, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого заборгувала кредитодавцю грошові кошти. 26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений Договір факторингу № 26-07/2024, згідно умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників ТОВ «МІЛОАН», в тому числі і до відповідача. Станом на день формування позовної заяви відповідач за Кредитним договором № 4979183 має заборгованість в розмірі 37 902,02 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 206,50 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 27 695,52 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, стягнувши з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 07.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

14.03.2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача частково визнає позовні вимоги, вказуючи на невідповідність розрахунку заборгованості по процентам умовам договору та вимогам законодавства, а також посилаючись на часткову сплату відповідачем тіла кредиту та процентів. За проведеними представником відповідача, розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 10 206,50 грн., сума заборгованості за відсотками становить 4032,69 грн., а всього - 14 239,19 грн. Вказану суму представник відповідача визнала та не заперечувала проти її стягнення з відповідача, а також просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

24.03.2025 року до суду надійшла відповідь представника позивача Сердійчука Я.Я. на відзив представника відповідача. У даній відповіді представник позивача наполягає на правильності проведеного розрахунку з урахуванням пролонгації кредитного договору та зазначає про неправильність контррозрахунку представника відповідача в цій частині, в зв`язку із чим просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

26.03.2025 року до суду надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_2 на відповідь на відзив. У даних запереченнях представник відповідача наполягає на неправомірності нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами після спливу строку, визначеного договором кредитування та відсутність розрахунку та вимог про стягнення з відповідача процентів згідно ст.625 ЦК України.

З урахуванням наведеного, представник відповідача визнала позовні вимоги згідно обставин, викладених у відзиві.

11.04.2025 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника позивача Сердійчука Я.Я., в яких він зазначає про те, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами при укладенні кредитного договору, а відповідачем не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору.

03.06.2025 року до суду надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_2 на додаткові пояснення представника позивача.

03.06.2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про доручення доказів розміру заявлених судових витрат.

11.06.2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача Сердійчука Я.Я. щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому він зазначає, що вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованими та суперечливими, а тому просить відмовити в їх задоволенні.

22.07.2025 року до суду надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_2 на вказане клопотання.

В судовому засіданні представник позивача Німченко А.В. позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходить із такого.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив, що 10.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 4979183, який укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця.

Відповідно до умов Кредитного договору (п. 1.1), ТОВ «МІЛОАН» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 на умовах, визначених цим правочином, на строк, визначений п. 1.3. Договору, грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Надання кредиту здійснюється з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

У пунктах 1.2-1.4 Договору сторони обумовили параметри та умови кредиту, порядок і графік повернення позики та сплати процентів.

Так, за умовами договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000,00 грн. (п. 1.2 Договору). Кредит надається строком на 15 днів з 10.11.2021 року (строк кредитування) (п. 1.3 Договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 25.11.2021 року. Комісія за надання кредиту - 2200,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору). Проценти за користування кредитом - 3750,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Договору).

Загальні витрати позичальника за кредитом складають 5950,00 грн. в грошовому виразі, та 56 430,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 25 950,00 грн. (п. 1.5 Договору).

Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, шляхом переказу коштів на картковий рахунок.

Факт укладення вказаного кредитного договору та отримання кредитних коштів сторона відповідача визнала та підтвердила.

Крім того, відповідно до п.2.3.1.1 договору, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що аредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці: Строк продовження, днів - 3; Максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 3,00 %; Строк продовження, днів - 7; Максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 5,00 %; Строк продовження, днів - 15; Максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 10,00.

Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування, 25.11.2021 року відповідачем було сплачено комісію за продовження строку договору відповідно до п. 2.3.1.1 у розмірі 1399,00 грн., що становить 10 % від залишку тіла кредиту, сплачено проценти за кредитом у розмірі 682,50 грн. та частково погашено тіло кредиту у розмірі 1399,00 грн.

Вказаними діями було продовжено строк кредитування на 15 днів, тобто до 09.12.2021 р. включно.

В подальшому, 10.12.2021 року відповідачем було сплачено комісію за продовження строку договору відповідно до п. 2.3.1.1 у розмірі 1260,00 грн., сплачено проценти за кредитом у розмірі 708,00 грн. та частково погашено тіло кредиту у розмірі 1260,00 грн., чим було продовжено строк кредитування до 19.12.2021 року включно.

Крім того, 19.12.2021 року відповідачем було сплачено комісію за продовження строку договору відповідно до п. 2.3.1.1 у розмірі 1134,00 грн., що становить 10 % від залишку тіла кредиту, сплачено проценти за кредитом у розмірі 879,00 грн. та частково погашено тіло кредиту у розмірі 1134,00 грн., чим було продовжено строк кредитування на 15 днів, тобто до 03.01.2022 року включно.

Вказані обставини підтверджено та визнано сторонами.

Відповідно до розрахунку ТОВ «МІЛОАН», заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 37 902,02 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 206,50 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 27 695,52 грн.

За укладеним 26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» Договором факторингу №26-07/2024 ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату, а ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло, права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників до цього договору.

Згідно Реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № 4979183 від 10.11.2021 року. Загальна сума заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становить 37 902,02 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 206,50 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 27 695,52 грн.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі у тексті також Закон).

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доводи позивача про наявність боргових зобов`язань відповідача за укладеним кредитним договором зайшли своє підтвердження під час судового розгляду як такі, що підтверджуються належними доказами у справі. Крім того, факт наявності у відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 206,50 грн. визнано відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

В той же час, перевіривши нарахування позивачем розміру відсотків за користування відповідачем сумою кредиту, керуючись ст.627 ЦК України, а також умовами Договору № 4979183, зокрема, п.1.3, 1.4, п.1.5.2 та 2.4.1, суд встановив, що їх розмір визначений неправильно з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця (позикодавця) нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (позикою) припиняється. Права та інтереси кредитодавця (позикодавця) в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц.

Так, за умовами договору № 4979183 ТОВ «МІЛОАН» надало позичальнику кредит в розмірі 20 000,00 грн (п.1.2), а остання зобов`язалась повернути його у повному обсязі протягом 15 днів, тобто до 25.11.2021 року (п.1.3, 1.4).

В подальшому відповідно до умов п.2.3.1.1 відповідачем вчинялись дії, а саме здійснювалась часткова сплата коштів за договором, наслідком чого була пролонгація договору до 03.01.2022 року.

В подальшому жодних дій, спрямованих на прологнацію договору відповідачем не вчинялось, а тому строк виконання зобов`язань закінчився 03.01.2022 року.

Зважаючи на вимоги ст. 1048 ЦК України та правові висновки Верховного Суду, позикодавець, а також і особа, що набула право вимоги до відповідача, має право стягнути заборгованість за нарахованими, але на сплаченими процентами, в межах погодженого сторонами строку кредитування, оскільки по закінченню цього строку підстави нараховувати узгоджені умовами правочину відсотки відсутні.

Однак, відомість первісного кредитора про щоденні нарахування та погашення відповідачем сум кредиту свідчать, що відсотки за користування кредитними коштами нараховані і поза межами строку кредитування - з 04.01.2022 року по 04.03.2022 року.

Всупереч цьому, жодного належного і допустимого доказу, яким би підтверджувався той факт, що сторони Договору після 03.01.2022 року застосували процедуру пролонгації строку дії кредитування, яка обумовлена п. 2.3 правочину, або відповідачем вчинялись дії, передбачені п.2.3.1.1. суду не надано.

Відтак, ТОВ «МІЛОАН» мало право на нарахування процентів за 15 днів користування кредитом, що були визначені при укладанні договору, а також по 03.01.2022 року у зв`язку із вчиненням відповідачем дій, спрямованих на пролонгацію договору, що у грошовому виразі заперіод з 10.11.2021 року по 25.11.2021 року становить 9 302,19 грн. та складається з:

-за період з 10.11.2021 року по 25.11.2021 року згідно п. 1.5.2. Договору - 3750,00 грн.;

-за період з 26.11.2021 року по 10.12.2021 року, згідно п.п. 1.5.2., 2.3.1.1 Договору складає 2362,65 грн. (157,51 грн. х 15 днів);

-в період з 11.12.2021 року по 19.12.2021 року, згідно п.п. 1.5.2., 2.3.1.1 Договору складає 1275,84 грн. (141,76 грн. х 9 днів);

-в період з 20.12.2021 року по 03.01.2022 року, згідно п.п. 1.5.2., 2.3.1.1 Договору складає 1913,70 грн. (127,58 грн. х 15 днів).

В той же час, згідно з відомостями про щоденні нарахування відповідачем 22.11.2021 року було сплачено на погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом згідно п. 1.5.2. Договору 3000,00 грн., в подальшому 25.11.2021 року було сплачено 682,50 грн., 10.12.2021 року було сплачено 708,00 грн., також 19.12.2021 року сплачено 879,00 грн. процентів, а всього 5269,50 грн. Таким чином, сплачена відповідачем сума на погашення відсотків у розмірі 5269,50 грн. підлягає відрахуванню від суми заборгованості по відсотках (9 302,19 грн. - 5 269,50 грн. = 4032,69 грн.) та відповідно стягненню з відповідача підлягає заборгованість по відсотках у межах строку кредитування у розмірі 4 032,69 грн.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. А тому, враховуючи вище викладені обставини, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 14 239,19 грн., що складається з: 10 206,50 грн. - сума заборгованості за тілом; 4 032,69 грн. - сума заборгованості за відсотками, в іншій частині позову належить відмовити. Інші доводи сторони позивача на висновки суду не впливають і підстав для задоволення позову у повному обсязі не дають.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 909,85 грн.

Також, сторонами зроблено заяви про відшкодування судових витрат, а саме витрат на правову допомогу.

Так, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат.

Докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, суд залишає таку заяву без розгляду (ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн, разом з позовною заявою подано копії таких документів: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; тарифи на послуги Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», в якому зазначені види послуг та їх вартість; заявка на отримання юридичної допомоги № 194 від 02.12.2024 року на суму 13 000,00 грн.; витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 27.12.2024 року, в якому міститься детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема, надання усної консультації: вартість 1 години - 2000,00 грн., кількість - 2 години, загальна вартість 4000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду: вартість 1 години - 3000 грн., кількість - 3 години, вартість - 9000,00 грн.

Відтак, пропорційно до задоволених вимог з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню 4 882,80 грн. витрат на правову допомогу. Заяви про зменшення вказаних витрат з боку відповідача не надходило.

Також, як вбачається з письмових матеріалів справи, 11.02.2025 року між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Сініциною О.П. було укладено договір № 11/02/25 про надання правничої допомоги.

Відповідно до умов вказаного договору, сторони домовилися про вартість надання правничої допомоги у фіксованому розмірі за кожну послугу, а саме, що розмір гонорару за надання правової допомоги у справі № 754/1893/25 за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка перебуває провадженні Деснянського районного суду міста Києва с фіксованим та складає 25 000,00 грн., які Клієнт сплачує Адвокату готівкою в 30 (тридцяти) денний термін після підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за Договором про надання правничої (правової) допомоги в Деснянському районному суді міста Києва.

Відповідно до Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги від 03.06.2025 року, визначено перелік виконаних робіт (наданих послуг), а саме:

1. Підготовка та подання клопотання про внесення даних РНКОПП представника та знайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді;

2. Вивчення та аналіз позовної заяви та додатків до неї;

3. Пошук та аналіз правових висновків, викладених у Постановах Верховного Суду у даній категорії справ;

4. Підготовка та подання відзиву на позовну заяву;

5. Вивчення та аналіз відповіді на відзив;

6. Підготовка та подання заперечень на відповідь на відзив;

7. Вивчення та аналіз додаткових пояснень, долучення доказів, поданих позивачем на стадії розгляду справи, побудова правової позиції для надання пояснень в судовому засіданні;

10. Участь представника в судових засіданнях у справі № 754/1893/25 в Деснянському районному суді міста Києва;

11. Підготовка та подання до суду клопотання про долучення доказів розміру судових витрат порядку ст. 141 ЦПК України.

У вказаному акті також зазначено, що фіксована вартість надання правової допомоги згідно п. 3.1. Договору про надання правничої допомоги № 11/02/25 від 11.02.2025 року становить 25 000,00 грн.

Вирішуючи дану заяву по суті, суд враховує те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року № 159/5837/19.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку згідно статті 141 ЦПК України зі ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені витрати на правову допомогу пропорційно до розміру позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено. Відповідно, сума витрат відповідача на правову допомогу має складати 15 610,00 грн.

При цьому, частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником позивача заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, проте відповідних доказів, які б давали підстави для такого зменшення, стороною позивача не надано. При цьому суд звертає увагу, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, суд вважає, що заявлена відповідачем сума витрат на правову допомогу в розмірі 15 610,00 грн. з урахуванням пропорційності вимог, у задоволенні яких відмовлено, не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару, є співмірною з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому відсутні підстави для зменшення таких витрат відповідача.

Таким чином, враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 15 610,00 грн. При цьому суд, виходячи з пропорційності вимог, в задоволенні яких відмовлено, вбачає співмірність даного розміру судових витрат на правничу допомогу із складністю справи, виходячи із ціни позову та обставин справи, та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В порядку визначеному ч. 10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням вказаної норми, суд вважає за доцільне стягнути з позивача на користь відповідача різницю у вказаних сумах, що становить 9 817,35 грн. (витрати відповідача на правову допомогу 15 610,00 грн. - витрати позивача по сплаті судового збору 909,85 грн. - витрати позивача на правову допомогу 4 882,80 грн. = 9 817,35 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» () заборгованість за кредитним договором №4949183 від 10.11.2021 року в сумі 14239,19 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , судові витрати на правову допомогу в розмірі 9817,35 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 30 липня 2025 року.

Суддя: