Провадження № 2/638/5841/25
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

05 серпня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Шинделя Володимира Анатолійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними результатів торгів, акту приватного виконавця, свідоцтва про придбання нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся з позовом до приватного виконавця Шинделя Володимира Анатолійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі Відповідачі), у якому просить визнати недійними результати електронних торгів з реалізації п`ятикімнатної квартири загальною площею 221,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які оформлені протоколом проведення електронних торгів №592535 від 04.08.2023; визнати недійсним акт про проведені електронні торги з реалізації п`ятикімнатної квартири загальною площею 221,4 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складений та затверджений приватним виконавцем Шинделем Володимиром Анатолійовичем на підставі протоколу проведення електронних торгів №592535 від 04.08.2023; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 5159, видане ОСОБА_3 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 23.08.2023 Ємець І.О.

У відповідь за запит суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання Відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Розглянувши матеріали позову після виходу з нарадчої кімнати у кримінальній справі, суд встановив, що позовна заява подана з порушенням правил підсудності.

Так, відповідно до частини першої статті 30 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з частиною першою статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення. Майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17 (провадження № 61-30812св18) зазначено, що «правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно».

Предметом позову у цій справі є, зокрема, визнання недійсними результати електронних торгів з реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована на території Київського району м.Харкова.

Оскільки спір у цій справі виник з приводу нерухомого майна та враховуючи, що позовні вимоги мають очевидний правовий зв`язок із нерухомим майном, суд вважає, що підлягають застосуванню правила виключної підсудності, визначені частиною першою статті 30 ЦПК України щодо розгляду спору за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Суд враховує вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року вказав, що «фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» … Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Таким чином, згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Розгляд справи судами з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням статті 6 Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 ЦПК України).

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Позаяк на спірні правовідносини поширюються правила виключної підсудності, ця справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Харкова, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне передати таку Київському районному суду м. Харкова.

На підставі викладеного, керуючись статтями 30, 31, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Справу №638/12724/25 передати за підсудністю Київському районному суду м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Малахова