Справа № 610/1538/25
провадження № 2/610/1004/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2025 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

за участю секретаря Кучеренко Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Балаклія в порядку загального позовного провадження цивільну справу №610/1538/25 (провадження № 2/610/1004/2025) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Донецька селищна рада Ізюмського району Харківської області, підприємство житлово-комунального господарства «Донецьке», про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій просить визнати за ним право користування на 108/400 частин житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків, що вказані у рішенні Балаклійського районного суду Харківської області від 13.06.2006 по справі № 2-1097/2006.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги посилається на те, що рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 13.06.2006 змінено договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 ; зобов`язано виробниче управління житлово-комунального господарства «Червонодонецьке» укласти окремі договори найму житлового приміщення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і відкрити на їх ім`я окремий особовий рахунок на кімнати розміром 14.6 м2 та 18.8 м2, а кімнату, площею 12.3 м2 залишити у користуванні ОСОБА_4 , коридор, кухню, ванну та туалет залишити в сумісному користуванні. Вказане рішення суду було виконане і в 2007 році відбувся процес приватизації, де він, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стали власниками по 73/400 частин вказаного житлового приміщення кожний. Набуття у власність кожного з співвласників саме по 73/400 частин вказаного житлового приміщення кожним було зумовлене саме наявністю вказаного вище судового рішення, яким кімнату, площею 12.3 м2, залишено у користуванні ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Спадщину після його смерті він прийняв належним чином.

На момент звернення до суду квартира не була приватизована і знаходилася на балансі ВЖКТ «Червонодонецьке». Особові рахунки для оплати комунальних послуг були відкриті на ім`я його батька.

На даний час він як співвласник, має наміри приватизувати частину квартири, що знаходилася у користуванні батька і була виділена йому згідно рішення суду з урахуванням приміщень, що залишилася в сумісному користуванні.

В позасудовому порядку він не має можливості це зробити, оскільки батько за життя не звертався з заявою про приватизацію частини приміщення, що була у нього в користуванні і, таким чином, він не може успадкувати такого права після смерті батька.

Вказав, що на цей час неприватизованою залишається 108/400 частин квартири, що знаходилася у користуванні батька та спільному користуванні наймачів (зараз власників) і, таким чином, за згодою інших співвласників він має право на користування цією частиною квартири (оскільки 292/400 частин квартири вже приватизовані і саме за згодою інших співвласників має вирішуватися подальша доля неприватизованої частини квартири), тому вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 05.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 07.07.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав зазначених у ньому та наполягав на його задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до суду не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв або клопотань від них не надходило, відзиву не подано.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Донецька селищна рада Ізюмського району Харківської області подав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ПЖКГ «Донецьке» до суду не з`явився, заяв або клопотань від нього не надходило, про час і місце розгляду справи повідомлявся.

Заслухавши позивача, відповідачку ОСОБА_2 , дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Шебелинка Балаклійського району Харківської області, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями його паспорта та свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 (а.с. 9, 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 250, та видано свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_2 (а.с. 13).

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 13.06.2006 позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участі третьої особи- ВЖКГ Червонодонецьке про зміну - договору найму житлового приміщення задоволено, змінено договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 ; зобовязано виробниче управління житлово-комунального господарства «Чсрвонодонецьке» укласти окремі договора найму житлового приміщення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і відкрити на їх ім`я окремий особовий рахунок на кімнати розміром 14,6 кв.м та 18,8 кв.м, а кімнату площею 12,3 кв.м залишити в користуванні ОСОБА_4 , коридор, кухню, ванну та туалет залишити в сумісному користуванні (а.с. 14-15).

З інформаційної довідки № 409021377 від 22.01.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна убачається, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності по 73/400 частині належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.16-18).

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.03.2007 Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлова кімната № 2 14,6 кв.м., житлова кімната № 3 18,8 кв.м., належить на праві спільної власності ОСОБА_2 (73/400 частини), ОСОБА_1 (73/400 частини), ОСОБА_1 (73/400 частини), ОСОБА_3 (73/400 частини) (а.с. 22).

Вказане підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Балаклійського БТІ № 14712778 від 29.05.2007 (а.с. 23).

З листа ПЖКГ «Донецьке» № 198 від 06.03.2025 убачається, що житловий будинок АДРЕСА_3 , знаходиться на балансі підприємства. Квартира АДРЕСА_2 13.06.2006 згідно рішення Балаклійського районного суду Харківської області було присвоєно особові рахунки № НОМЕР_3 на ОСОБА_2 та № 6748 ОСОБА_4 . Частина квартири, а саме на ОСОБА_2 була приватизована у 2007 році, інша частина квартири яка залишилась у користуванні ОСОБА_4 не приватизована (а.с. 25, 27).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 від 16.01.2009, ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с. 38).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України).

Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Статтею 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З огляду на зазначене визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно положень статті 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Тобто, органи місцевого самоврядування є суб`єктами права власності на відповідне комунальне майно, зокрема житловий фонд. Тому у спорах, які стосуються користування майном територіальної громади, саме селищна рада є належним відповідачем.

Так, позивачем пред`явлено позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , які є співвласниками квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житлової кімнати № 2 14,6 кв.м., житлової кімнати № 3 18,8 кв.м.

Щодо 108/400 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка залишилась у користуванні ОСОБА_4 , то вона не приватизована, тому перебуває у власності Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області.

Враховуючи, що вимоги позивача стосуються права користування житлового приміщення як об`єкта власності територіальної громади, належним відповідачем у справі повинна бути Донецька селищна рада Ізюмського району Харківської області, як власник та розпорядник відповідного майна.

Водночас позивач всупереч вимогам ч.ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, або залучення у справі як співвідповідача, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які є неналежними відповідачами у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Донецька селищна рада Ізюмського району Харківської області, підприємство житлово-комунального господарства «Донецьке», про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Донецька селищна рада Ізюмського району Харківської області, місцезнаходження: 64250, Харківська область Ізюмський район сел Донець, вул. Центральна, б. 40.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: підприємство житлово-комунального господарства «Донецьке», місцезнаходження: 64250, Харківська область Ізюмський район сел Донець, вул. Весняна, б. 44.

Повний текст рішення складено 07 серпня 2025 року.

Суддя В. М. Тімонова