Справа № 359/1717/25
Провадження № 2/359/1927/2025
УХВАЛА

Іменем України

04 липня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Бокей А.В.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області заяву представника відповідача адвоката Дуднік-Дубіняк Дмитра Ігоровича про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про забезпечення автотранс-портним засобом у відшкодування заподіяної каліцтвом шкоди та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід представника позивача адвоката Влащенко О.А. надійшов позов, в якому просить суд : стягнути з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» зобов`язати відповідача придбати автомобіль «Toyota Yaris Cross Hybrid» через ТОВ «Автосаміт ЛТД», , ІПН : 17, IBAN: НОМЕР_1 в АТ «Державний ощадний банк України; зобов`язати відповідача відшкодовувати позивачу витрати на реєстрацію, технічне обслуговування автомобіля, страхування; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду у сумі 100000 грн.

Ухвалою суду від 04 квітня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

02 травня 2025 року від представника відповідача - адвоката Дуднік-Дубіняк Д.І. надійшов відзив на позовну заяву, яким також просив закрити провадження у справі № 359/1717/25, обґрунтовуючи це тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2003 року по справі № 2-64 вже було зобов`язано ПАТ «Київенерго» придбати ОСОБА_1 автомобіль «Таврія», і ХРП «АвтоЗаз-ДЕУ», вартістю 15 790,00 грн, сплативши 20000,00 грн вартість обладнання автомобіля через станцію техобслуговування для управління з урахуванням відсутності правої руки та лівої ступні ноги; зобов`язано ПАТ «Київенерго» сплачувати щомісячно з моменту придбання автомобіля та реєстрації його в органах Держінспекції, кошти на придбання пального марки А-92, в кількості 120 літрів на рік; зобов`язано ПАТ «Київенерго» придбати для ОСОБА_1 збірний гараж для автомобіля вартістю 5 000 гривень.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2003 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2003 року скасовано в частині стягнення з Державної акціонерної енергопостачальної компанія «Київенерго» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 12 000 грн. та постановлено в цій частині нове рішення наступного змісту: в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної акціонерної енерго-постачальної компанія «Київенерго» про стягнення моральної шкоди відмовити; стягнути з Державної акціонерної енергопостачальної компанія «Київенерго» на користь ОСОБА_1 суми по відшкодуванню шкоди, пов`язаної з втратою працездатності змінити, зменшивши її розмірі з 7 757,00 грн. до 6459,00 грн. В решті рішення залишено без змін.

Крім того, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2016 року по справі за № 359/4882/16-ц з відповідача по справі - ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» стягнуто на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди за невиконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2003 року.Зазначеним рішенням встановлено, що «рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2003 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2003 року та ухвали Верховного суду України від 17 квітня 2006 року, якими зобов`язано Державну акціонерну енерго-постачальну компанію «Київенерго», правонаступником прав та обов`язків його є відповідач у вказаній справі ПАТ «Київенерго», придбати для позивача автомобіль «Таврія», сплативши вартість переобладнання автомобіля, придбати гараж та сплачувати кошти на бензин для встановлення автомобіля на облік. Вказане рішення відповідачем ПАТ «Київенерго» до цього часу не виконано».

Звертає увагу суду на те, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 по справі за №359/1717/25 ідентичні по суті із позовними вимогами у справі за № 2-64. Відтак, подання заявником до суду повторної позовної заяви з аналогічними вимогами за тих самих обставин і з тих самих підстав між тими ж сторонами, свідчить про явне та очевидне зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами.

14 травня 2025 року від позивача та його представника адвоката Влащенок О.А. надійшли пояснення щодо заяви представника відповідача про закриття провадження у справі, в яких просили суд врахувати правову позицію Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі № 641/11102/14-ц та те, що судове рішення, яким відповідача було зобов`язано придбати ОСОБА_1 автомобіля, так і не виконано, отримати за нього грошову компенсація він е має права. Більш того, інваліди мають право отримувати автомобіль один раз на 10 років, відтак, з 2003 року вже минуло більше 10 років і він має право на повторне звернення до відповідача з даним позовом.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились. Заяв чи клопотань до суду не направили.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2003 року по справі № 2-64 зобов`язано ПАТ «Київенерго» придбати ОСОБА_1 автомобіль «Таврія», і ХРП «АвтоЗаз-ДЕУ», вартістю 15 790,00 грн, сплативши 20 000,00 грн. вартість обладнання автомобіля через станцію техобслуговування для управління з урахуванням відсутності правої руки та лівої ступні ноги; зобов`язано ПАТ «Київенерго» сплачувати щомісячно з моменту придбання автомобіля та реєстрації його в органах Держінспекції, кошти на придбання пального марки А-92, в кількості 120 літрів на рік; зобов`язано ПАТ «Київенерго» придбати для ОСОБА_1 збірний гараж для автомобіля вартістю 5 000 гривень.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2003 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2003 року скасовано в частині стягнення з Державної акціонерної енергопостачальної компанія «Київенерго» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 12 000 грн. та постановлено в цій частині нове рішення наступного змісту: в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної акціонерної енергопостачальної компанія «Київенерго» про стягнення моральної шкоди відмовити; стягнути з Державної акціонерної енергопостачальної компанія «Київенерго» на користь ОСОБА_1 суми по відшкодуванню шкоди, пов`язаної з втратою працездатності змінити, зменшивши її розмірі з 7 757,00 грн. до 6459.00 грн. В решті рішення залишено без змін.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.12.2016 по справі № 359/4882/16-ц з відповідача по справі - ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» стягнуто на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди за невиконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2003 року.

Разом з тим, відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року за № 999 «Деякі питання соціального захисту осіб з інвалідністю» № 999 та Порядку забезпечення осіб з інвалідністю транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 1999 року автомобіль видається особам з інвалідністю раз на десять років без права продажу, дарування, передачі (у тому числі за дорученням). Після закінчення цього строку, можна користуватись отриманим авто-мобілем до отримання нового або повернути його.

Відтак, позивач, як особа з І групою інвалідності, може раз на десять років отримувати автомобіль для власних потреб.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2003 року відповідачем не виконане, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , на підставі судового рішення у справі за № 359/4882/16-ц, присуджено 50 000,00 грн., як на відшкодування моральної шкоди.

Зважаючи на вказане, суд приходить переконання, що позовні вимоги не є ідентичними, оскільки стосуються права ОСОБА_1 на отримання автомобіля за період інших десяти років та з дати набрання рішенням суду у справі № 2-64 минуло більше десяти років.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для закриття провадження у даній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 ЦПК України, ст. 255, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача адвоката Дуднік-Дубіняк Дмитра Ігоровича про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про забезпечення автотранспортним засобом у відшкодування заподіяної каліцтвом шкоди та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала суду є остаточною та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Яковлєва Л.В.