Провадження № 2-др/761/199/25
31 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: Волошина В. О.
при секретарі: Харечко О.В.
представника відповідача 1: ОСОБА_6
третьої особи 2: ОСОБА_7.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Тітової Олени Олександрівни про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу та гонорару успіху по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича, Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрій Олегович, ОСОБА_5 , Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерство юстиції України про визнання недійсними прилюдних торгів; визнання недійсним акту про проведення електронного аукціону; визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -
В судовому засіданні позивач 1 підтримала подану представником позивачів заяву про ухвалення додаткового рішення суду в частині розподілу судових витрат.
Представник відповідача 1 заперечував проти задоволення зазначеної заяви, зазначивши, що судом було частково задоволені позовні вимоги позивачів, а отже, в силу п.п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог. Крім того, представник зазначив про необґрунтованість заявленої суми до стягнення, оскільки розмір гонорару є явно завищеним та не відповідає критерію розумності, з огляду на предмет спору та кількість поданих стороною позивачів процесуальних документів; відсутність підтвердження фактичної оплати витрат, оскільки, на переконання сторони відповідача 1, договір не є сам по собі доказом понесення витрат; недоведеніть, що саме робота адвоката вплинула на позитивний результат вирішення справи. Також, представник відповідача 1 закцентував увагу суду на тому, що позивачі не довели, що розмір «гонорару успіху» адвоката є виправданим, а також, з цього приводу посилався на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12 травня 2020р. у справі №904/4507/18, постанові Верховного Суду від 18 лютого 2025р. по справі №922/2830/23. В судовому засіданні представником подано письмові заперечення на заяву сторони позивачів про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, у яких зазначені вищевикладені доводи.
Третя особа 2 заперечувала проти задоволення зазначеної заяви.
Решта учасників процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, поважності причин неявки не повідомили.
В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду вказаного питання.
Суд, заслухавши пояснення позивача 1, представника відповідача 1, третьої особи 2, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, та поданої до суду заяви, вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2025р. позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А.А., ДП «СЕТАМ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін А.О., ОСОБА_5 , Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерство юстиції України про визнання недійсними прилюдних торгів; визнання недійсним акту про проведення електронного аукціону; визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - задоволено частково.

Визнано недійсними прилюдні торги, оформлені протоколом №469496 проведення електронних торгів від 12 березня 2020р. з реєстраційним номером лота 407300 з реалізації житлового будинку загальною площею 121 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , організатор торгів: ДП «СЕТАМ».

Визнано недійсним Акт про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 27 березня 2020р., складений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Чулієвим А.А. відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 12 березня 2020р. №469496 ДП «СЕТАМ», торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів, реєстраційний номер лота 407300.

Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна - будинку загальною площею 121 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з прилюдних торгів, серія та номер: 13768, виданий 02 квітня 2020р., видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін А.О. та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51862156 від 02 квітня 2020р., яким було зареєстровано право власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з вказаною заявою про ухвалення додаткового рішення, сторона позивачів зазначала, що ними, з урахуванням укладеного договору про надання професійної правничої допомоги та додаткової угоди було понесено зазначені вище витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн., а враховуючи те, що позов було задоволено частково, то додатково сторона позивачів понесе витрати щодо сплати «гонорару успіху» адвоката у розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При вирішенні питання в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України це один з видів судових витрат.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2022р. між позивачами та адвокатом Тітовою О.О. було укладено Договір про надання правничої допомоги.

Того ж дня, між позивачами та адвокатом Тітовою О.О. було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги від 25 жовтня 2022р., відповідно до п.п. 1, 2, 3 якої: «1. Адвокат здійснює представництво інтересів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у Шевченківському районному суді м. Києва у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного виконавця Чулієва А.А., ДП «Сетам», треті особи приватний нотаріус КМНО Чигрін А.О., ОСОБА_5 , Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю КМР - про визнання недійсними прилюдних торгів, акту та свідоцтва.

2. Сторони дійшли до згоди та встановили розмір гонорару адвоката:

- 20 тис.грн. фіксований гонорар, який сплачується Клієнтами в рівних частинах за надання правничої допомоги незалежно від результату розгляду справи

- 20 тис.грн. гонорар успіху, який підлягає сплаті Клієнтами виключно у разі досягнення позитивного результату у справі. Оплата гонорару успіху проводиться у строк, що не перевищує 30 днів після ухвалення рішення судом першої інстанції.

3. Гонорар успіху - це частина винагороди Адвоката, що підлягає сплаті Клієнтами виключно у разі досягнення позитивного результату у справі. Позитивним результатом сторони вважають повне або часткове задоволення позову Клієнтів судом.».

Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019р. у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019р. у справі №909/371/18, у постановах від 05 червня 2019р. у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019р. у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019р. у справі № 915/237/18).

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено частково (задоволено в частині відповідачів 1, 2, 3), проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом стороні позивачів юридичних послуг та виконаних робіт у даній цивільній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представником позивачів процесуальних документів, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, беручи також до уваги наявність мотивованого письмового заперечення сторони відповідача 1, у якому представник, серед іншого, посилався на неспівмірність заявленої суми витрат на правову допомогу, суд дійшов переконливого висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з 20000,00 грн. до 12000,00 грн., а саме, підлягає стягненню із кожного відповідачів 1, 2, 3 на користь кожного із позивачів витрати на професійну правничу допомогу, яку сторона позивачів понесла у зв`язку з розглядом зазначеної справи у розмірі по 2000,00 грн., яка, на переконання суду, є обґрунтованою та відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушена була понести сторона позивачів у цій справі.

Також, суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04 жовтня 2021р. від №640/8316/20, від 21 жовтня 2021р. у справі №420/4820/19 тощо).

Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 24 січня 2022р. у справі № 911/2737/17).

Крім того, сторона позивачів просила суд стягнути із відповідачів, передбачені у Додатковій угоді №1 від 25 жовтня 2022р. до Договору про надання правничої допомоги від 25 жовтня 2022р. витрати щодо сплати «гонорару успіху» адвоката у розмірі 20000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020р. по справі №904/4507/18, з цього приводу виснувала про можливість існування «гонорару успіху», як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. При цьому зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. Європейський суд з прав людини застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014р. (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000р. у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. Європейський суд з прав людини указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», Європейський суд з прав людини керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005р. в справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).

В свою чергу, «гонорар успіху» визначено договором про надання правничої допомоги як гонорар, який виплачується адвокату після ухвалення судового рішення виключно у випадку позитивного вирішення справи.

Така винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як «гонорар успіху», на переконання суду, за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні ст.ст. 632, 903 ЦК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою в розумінні ст. 137 ЦПК України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат.

Тобто, «гонорар успіху» не є складовою витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12 травня 2020р. по справі №904/4507/18 практику Європейського Суду з прав людини (рішення Європейського суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014р. (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268); рішення (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000р. у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява №31107/96; рішення від 22 лютого 2005р. в справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява №35839/97), зважаючи на те, що рішення у даній справі ще не набрало законної сили (тобто у справі ще не досягнуто позитивного результату, з огляду на можливість перегляду рішення суду по цій справі у апеляційній та касаційній інстанції), для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, врахувавши реальність та необхідність понесених стороною позивачів витрат на професійну правничу допомогу, у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат в частині «гонорару успіху» слід відмовити.

З огляду на викладене, заява сторони позивачів про відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 137, 141, 246, 258, 259, 263-266, 268, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Тітової Олени Олександрівни про ухвалення додаткового рішення в частині в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу та гонорару успіху по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; місце проживання зазначене у позові: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання зазначене у позові: АДРЕСА_5 ), приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича (місцезнаходження: м. Київ, просп. Відрадний, 18-Б, офіс 4), Державного підприємства «СЕТАМ» (, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрій Олегович (місцезнаходження: м. Київ, вул. Малопідвальна, буд. 15-Б, прим. №№13, 14, 15), ОСОБА_5 (місце проживання, зазначене у позові: АДРЕСА_1 ), Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 32-А), Міністерство юстиції України (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13) про визнання недійсними прилюдних торгів; визнання недійсним акту про проведення електронного аукціону; визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 2000,00 /дві тисячі/ грн., з кожного.

Стягнути із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 2000,00 /дві тисячі/ грн., з кожного.

В решті заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 31 липня 2025р.

Суддя: