ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4252/25 Справа № 208/8433/24 Суддя у 1-й інстанції - Гречана В. Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Коляді Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" про визнання протиправним нарахування вартості централізованого опалення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» про визнання протиправним нарахування вартості централізованого опалення та зобов`язання вчинити дії.

У своєму позові позивач просив суд:

- Визнати протиправним дії АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» щодо нарахування вартості послуг з централізованого опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 06.06.2023 р.;

- Зобов`язати АТ«Дніпровська теплоелектроцентраль» здійснити перерахунок вартості послуг з центрального опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 06.06.2023 року:

- Скасувати нарахування за оплату не поданої теплової енергії до його квартири у розмірі 5659,87 грн. за період з 01.11.2023 до 31.03 2024, тому що послугу не було надано. Скасувати нарахування у розмірі 232,60 за абонплату не поданої теплової енергії до вказаної квартири, тому що послуги не надавались.

-Зобов`язати не нараховувати оплату за подачу теплової енергії абонплату за її подання за адресою: АДРЕСА_1 до відновлення КП «Добробут» послуги з подачі теплової енергії за вказаною адресою.

- Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" виконало перерахунки, і приймаючи до уваги положення пунктів 3, 4, 6 та 7 ПОРЯДКУ обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, суд приходить до висновку, що для задоволення вимог позивача до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" відсутні підстави. Вимога про не нарахування оплати за подачу теплової енергії та абонплату за її подання до відновлення КП «Добробут» послуги з подачі теплової енергії за вказаною адресою у майбутньому, не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до чинного законодавства такий спосіб захисту є передчасний.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 06.06.2023 року ОСОБА_1 було придбано однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

З початком опалювального сезону, а саме з 01.11.2023 року, виявилося, що у цій квартирі відсутня подача тепла в теплоносії (батареї). З розмови з сусідами з`ясувалося, що опалення по стояку однокімнатних квартир у всьому під' їзді відсутнє з 2019 року і на всі заяви до керівництва Дніпровської ТЕЦ, (а раніше до міських тепломереж) та компанії «Добробут», жодного вирішення проблеми опалення квартир прийнято не було.

Позивач вказує, що ним було складено акт довільної форми з підписами мешканців, які проживають нижче по стояку, з підтвердженням цього факту. Він неодноразово звертався до Дніпровської ТЕЦ, Єдиної Диспетчерської Служби міста та до керуючої компанії «Добробут» із заявами про відсутність подачі тепла до його квартири.

Аварійна служба та майстри-сантехніки КП «Добробут», які виїжджали на всі його заяви, зробили висновок про те, що необхідна повна заміна стояків опалення та запірної арматури в підвалі будинку. Труби в підвалі, по яких здійснюється подача тепла в кімнату, були взагалі відрізані. Відновлення трубопроводів та заміна крану не призвели до потрібного результату.

Міські комунальні служби відповідали, що заміна стояків буде проведена за додаткового фінансування, а в умовах воєнного стану після його скасування.

Про відсутність подачі тепла у квартиру є відповідні акти фахівців Дніпровської ТЕЦ, у яких, крім низької температури у приміщенні (15 градусів), зазначено, що у всій квартирі холодні теплошляхи. Тобто, тепло не подається до приміщень.

Незважаючи на численні заяви позивача та докази відсутності підключення належної йому квартири до системи центрального опалення, абонвідділ Дніпровської ТЕЦ продовжує регулярні нарахування плати за послуги, які він не отримує.

Посилаючись на Закони України "Про житлово-комунальні послуги", «Про теплопостачання» та "Про захист прав споживачів", згідно до яких послуги надаються на підставі договору, позивач вказує, що договір про надання житлово-комунальні послуги з АТ«Дніпровська теплоелектроцентраль», не укладався у зв`язку з відсутністю можливості у АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» надавати таку послугу. Лічильник обліку теплової енергії у квартирі відсутній.

Вважає, що за такими умовами нарахування йому плати за ненадані послуги з теплопостачання в опалювальний сезон 2023/2024 роки є неправомірним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" виконало перерахунки, і приймаючи до уваги положення пунктів 3, 4, 6 та 7 ПОРЯДКУ обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та остачання гарячої води, суд приходить до висновку, що для задоволення вимог позивача до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" відсутні підстави. Вимога про не нарахування оплати за подачу теплової енергії та абонплату за її подання до відновлення КП «Добробут» послуги з подачі теплової енергії за вказаною адресою у майбутньому, не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до чинного законодавства такий спосіб захисту є передчасний.

Проте, колегія суддів в повному обсязі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Фактичне надання таких послуг підтверджується актами виконаних робіт.

З огляду на вищенаведені норми Закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при цьому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Дана позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 03.10.2013 року. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 04.07.2018 року у справі № 904/7183/17.

Крім того, відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

У частинах першій, третій, четвертій ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Положенням ст. ст. 7-8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) на момент виникнення спірних правовідносин, регулювались Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Таким чином, у справі, що розглядається, вимоги щодо скасування нарахування за оплату не поданої теплової енергії до квартири, а також за абонплату не поданої теплової енергії та зобов`язання не нараховувати оплату за подачу теплової енергії задоволенню не підлягають, оскільки повідомлення-рахунки на оплату послуг з центрального опалення фактично є претензіями та не свідчать про порушення прав споживача, а є підставою для подальшого звернення виконавця послуг з відповідним позовом до суду.

Разом з тим, позивачем заявлено позовні вимоги про зобов`язання Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" здійснити перерахунок вартості послуг з центрального опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи, що постачання централізованого опалення в дану квартиру відсутнє.

Колегія суддів вважає, що такий спосіб захисту як зобов`язання здійснити перерахунок нарахувань за житлово-комунальні послуги може захистити права позивача та відновити його можливе порушене право.

Така позиція підтверджується висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 07.12.2022 року у справі № 753/8902/20-ц, від 19.12.2022 року у справі № 759/15184/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 року у справі № 766/20797/18 зроблено висновок, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивачки, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах. Крім того, ефективним способом захисту прав є і вимога зобов`язати відповідача списати з особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника списати з особового рахунку донараховану заборгованість може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі.

Задоволення вимоги зобов`язати постачальника природного газу списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість унеможливить виставлення цим постачальником рахунків на суму боргу. Тоді як списання постачальником суми боргу з особового рахунку споживача на письмову вимогу останнього (у позасудовому порядку) не позбавляє постачальника права звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу, якщо суд не визнав цей борг безпідставним.

Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом. Водночас у цій справі позивач вважає, що борг відсутній.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право у судовому порядку вимагати здійснення відповідного перерахунку.

За положеннями ст. 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Правовідносини між виконавцем/виробником послуг з централізованого опалення та споживачем фізичною особою регулюється Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами № 630, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин. Правовідносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії та індивідуальним/колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії та порядок оплати врегульовано положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами № 630.

Житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За приписами ст. 5 цього Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлові послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 04.07.2018 року у справі № 904/7183/17.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що з 01.11.2023 р., виявилося, що у цій квартирі відсутня подача тепла в теплоносії (батареї). З розмови з сусідами з`ясувалося, що опалення по стояку однокімнатних квартир у всьому під' їзді відсутнє з 2019 року і на всі заяви до керівництва Дніпровської ТЕЦ, (а раніше до міських тепломереж) та компанії «Добробут», жодного вирішення проблеми опалення квартир прийнято не було.

Відсутність опалення в квартирі позивача підтверджена актами фахівців Дніпровської ТЕЦ, у яких, крім низької температури у приміщенні (15 градусів), зазначено, що у всій квартирі холодні теплошляхи. Тобто, тепло не подається до приміщень.

Дослідивши наведені доводи позивача та надані позивачем вищевказані докази на підтвердження його доводів, колегія суддів приходить до висновку, що позивач фактично не користувався послугами з централізованого опалення.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та зобов`язання Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" здійснити перерахунок вартості послуг з центрального опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 06 червня 2023 року по 31 березня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2025 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Дніпровська теплоелектроцентраль" про визнання протиправним нарахування вартості централізованого опалення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати Акціонерне товариство "Дніпровська теплоелектроцентраль" здійснити перерахунок вартості послуг з центрального опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 06 червня 2023 року по 31 березня 2024 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 29 липня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 01 серпня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова