Справа № 538/1040/25
Провадження № 2-з/549/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року Чорнухинський районний суд Полтавської області у складі:

Головуючої судді Глущенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бойко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Куц Ярослава Олександровича про забезпечення позову, подану по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за неотримане речове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 27224,69 грн, та судові витрати.

На підставі ухвали Лохвицького районного суду Полтавської області від 05.06.2025 вказана справа передана за підсудністю до Чорнухинського районного суду Полтавської області для розгляду.

07.07.2025 року ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області було відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представником позивача адвокатом Куц Я.О. 04.08.2025 року було подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , до вирішення справи по суті.

В обґрунтування заяви посилався на те, що позивачем подано позовну заяву про стягнення коштів за неотримане речове майно. Суть позову полягає в наступному.06 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з пропозицією продати належну їй на праві власності земельну ділянку з

кадастровим номером :00:031:0029 за ціною 27 224,69 грн за умови попередньої

оплати (передплати) зазначеної суми, тим самим Відповідачка уклала з Позивачкою

попередній договір купівлі-продажу землі в усній формі. В подальшому, на виконання попереднього усного договору купівлі продажу землі,

Позивачка того ж дня 06 листопада 2023 року о 09:49 год. виконала свою частину

зобов`язань за укладеним усним попереднім договором купівлі-продажу землі у

форму оплати за таким договором, шляхом перерахування зі свого банківського

рахунку IBAN: НОМЕР_1 відкритого АТ КБ

ПРИВАТБАНК на банківський рахунок Відповідача

ОСОБА_2 , що також відкритий у АТ КБ ПРИВАТБАНК IBAN:

НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 27 224,69 грн. з

призначенням платежу купля-продаж зем.діл.:00:031:0029 для вед.то.с/г

виробництва, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1. Того

ж дня, Відповідач передала Позивачці для підтвердження справжності своїх намірів

наступні копії документів: паспорт, довідка про присвоєння РНОКПП, довідку про

оціночну вартість об`єкта нерухомості, витяг з ДЗК, витяг з державного реєстру

речових прав на нерухоме майно, витяг №НВ-23 із технічної документації

з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Після здійснення повної оплати за договором сторони домовилися про прибуття до

Державного нотаріуса Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської

області Карбан Л.М. для складення, нотаріального посвідчення та державної

реєстрації основного договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки на 10:00

год. 07 листопада 2023 року.

Таким чином, своїми конклюдентними діями та волевиявленням ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 фактично уклали попередній договір купівлі-продажу земельної

ділянки, а позивач ОСОБА_1 повністю виконала свою частину зобов`язань за

основним договором купівлі-продажу землі в частині оплати її вартості

Проте, 07 листопада 2023 року відповідач до нотаріуса не з`явилася, ухилилася від

нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу земельної ділянки та,

як наслідок, не виконала свого зобов`язання за попереднім усним договором купівлі-продажу землі, щодо передачі земельної ділянки у власність позивача. Грошові

кошти, отримані відповідачем, також не були повернуті позивачу.

Так як станом на сьогодні Позивачу грошові кошти, отримані відповідачем

не повернуті, і з 07 листопада 2023 року та донині, відповідач всіляко

ухиляється від нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу

земельної ділянки. Тому, задля попередження потенційних труднощів у подальшому

виконанні рішення на користь Позивача виникла необхідність у забезпечення

позову

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних (несумлінних) дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

При цьому, інститут забезпечення позову спрямований проти дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (такі правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №543/730/14-ц (провадження № 14-149цс18) та від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Також судом відзначається, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Однак, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Видами забезпечення позову, які передбачені ч.1 ст.150 ЦПК України є: 1) накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) заборона вчиняти певні дії; 3) встановлення обов`язку вчинити певні дії; 4) заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання та інші.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як вбачається з матеріалів справи позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 27224,69 грн, та судові витрати.

Відповідно до наданих суду Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 02.06.2025 року, право власності на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 28 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26, зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2017 року.

Суд вважає, що вжиття заходів забезпечення саме шляхом заборони відчуження даного об`єкту нерухомості до розгляду справи по суті є співмірним із заявленими вимогами, та забезпечить належний судовий розгляд щодо складу учасників, а також забезпечить належним чином виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідний захід не буде перешкоджати користуванню відповідним об`єктом, тобто вказаний вид забезпечення позову відповідає ефективному захисту прав позивача, не порушуючи при цьому балансу інтересів сторін.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.149-154, 157, 353 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву представника позивача адвоката Куц Ярослава Олександровича про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити відчуження об`єкту нерухомого майна - квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 28 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26, зареєстрованої за ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2017 року до вирішення даної цивільної справи по суті.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою с.Гільці Лубенський район Полтавська область.

Боржник: ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з часу її отримання до Полтавського апеляційного суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.М.Глущенко