Справа №694/2226/25
провадження № 2-н/694/82/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

29.07.2025 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Кравченко Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2011 року народження та ОСОБА_4 , 2015 року народження, в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до повноліття дітей.

Вивчивши зміст вказаної заяви та додані до неї документи, вважаю, що наявні підстави для постановлення ухвали про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Наведене свідчить про те, що право на звернення до суду у порядку наказного провадження мають особи, яким належить право вимоги та якщо вони заявляють вимоги про стягнення аліментів у визначених ст. 161 ЦПК України розмірах.

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу із заявою звернувся ОСОБА_1 , який просить стягувати аліменти з нього самого, а вимоги, викладені у заяві про видачу судового наказу, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на кожну дитину є такими, що не відповідають вимогам щодо розміру аліментів, за якими може бути видано судовий наказ на утримання дитини, що зазначені у п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про неможливість розгляду питання за вказаною вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в порядку наказного провадження, а тому у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 необхідно відмовити.

При цьому суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова

у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України), унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Також суд роз`яснює, що з вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, особа, якій належить право вимоги має право звернутись до суду в порядку позовного провадження, а з вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей особа, якій належить право вимоги має право звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо будуть пред`явлені вимоги про стягнення аліментів у розмірі від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні інших розмірів стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, заявник має право звернутись до суду з вимогами про стягнення аліментів в позовному провадженні.

Крім того, відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З матеріалів заяви вбачається, що місцем реєстрації заявника ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , а місцем фактичного проживання ОСОБА_2 - особи, на користь якої заявник просить стягнути аліменти вказано АДРЕСА_2 .

Таким чином, ні місце проживання ОСОБА_1 , ні місце проживання ОСОБА_2 не відносяться до територіальної юрисдикції Звенигородського районного суду Черкаської області, а тому заява про видачу судового наказу подана з порушенням правил підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 165, 166, 261, 353-355 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник провадження, якому ухвала суду не була вручена в день її складення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії вказаної ухвали.

Суддя Т.М. Кравченко