УХВАЛА

31 липня 2025 року

м. Київ

справа № 935/2574/20

провадження № 61-9404ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідачаПархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

постановив ухвалу про наступне:

1. У листопаді 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив визнати за ним право власності

на 1/2 частину житлового будинку

АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, а також на 1/2 частину земельних ділянок площею 0,2500 га та 0,3005 га, які розташовані за вказаною адресою.

2. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області

від 16 грудня 2024 року позов задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю сторін житловий будинок

АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0134, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд. Визнано за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , а також на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0134, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Постановою Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2025 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,2500 га ( кадастровий номер :03:001:0134), а також в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку

АДРЕСА_1 , та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га (кадастровий номер :03:001:0134) скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

4. 22 липня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на постанову суду апеляційної інстанції.

5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

6. В такому випадку Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

7. Механізм реалізації права на судовий захист визначає законодавець виключно в законах України (пункт 14 частини першої статті 92 Конституції України).

8. Так само і стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплюючи право на справедливий суд, не містить гарантій щодо можливості касаційного оскарження всіх судових рішень.

9. Відсутність можливості оскарження рішення в касаційному порядку автоматично не створює порушення права на справедливий суд.

10. За чинним конституційним правопорядком апеляційний перегляд має здійснюватися щодо кожної справи, яку оскаржено в апеляційному порядку, а в частині касаційного оскарження рішення суду обсяг права на таке оскарження змінено з права касаційного оскарження всіх рішень, крім випадків, встановлених законом, на право касаційного оскарження судового рішення лише у визначених законом випадках (див., наприклад, рішення Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року № 5-р(II)/2021).

11. Обґрунтування саме такого підходу в частині касаційного оскарження судового рішення міститься в Пояснювальній записці до проєкту Закону України про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) (реєстр. № 3524), ухваленого як Закон № 1401, де зазначено, що «встановлення законом виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, дасть змогу побудувати ефективну судову систему, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення».

12. В свою чергу згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

13. Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

14. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

15. З матеріалів касаційного провадження та судових рішень у цій справі вбачається, що ціна спірного будинку та земельних ділянок становить

388 800 грн.

16. Позивач звертався до суду з вимогою про визнання права власності на 1/2 будинку та земельних ділянок. Враховуючи викладене, ціна позову у даній справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн, де 3 028,00 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року).

17. Застосування передбаченого законодавством вартісного порогу для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

18. У касаційній скарзі позивач не посилається на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

19. Позивач мав можливість наводити доводи та подавати докази на користь своїх позовних вимог в судах двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а тому йому була забезпечена можливість реалізувати своє право на справедливий судовий розгляд.

20. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК).

21. Таким чином, оскаржуване судове рішення ухваленеу справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 20 травня 2025 року у справі № 935/2574/20.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков