Справа № 147/1069/25
Провадження № 2/147/431/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Борейко О. Г.,

із секретарем Редіною А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2025 року директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» через систему Електронний суд звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 18725,73 грн та судові витрати.

Стислий виклад позиції позивача.

05.08.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» (далі - Кредитодавець та/або ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») та ОСОБА_1 (далі - позичальник та/або відповідач) укладено договір №-103876 на наступних умовах: сума кредиту 1000,00 грн; строк - на 14 днів дата повернення 19.08.202; проценти за користування кредитом: нараховуються за ставкою 1,95% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п. 2.5 Договору позики, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1 до договору). Пунктом 2.7. Договору позики встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п. 2.3 договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Відповідно до п. 9.2 Договору позики, цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у виді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилається товариству та призначені для ідентифікації підписувала цих даних. Пунктом 9.3 Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2 цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису.

21.12.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №21-12/21, згідно з яким ТОВ «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в т.ч. за договором №-103876 від 05.08.2021. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023, в т.ч. за договором про споживчий кредит №-103876 від 05.08.2021.

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №-103876 від 05.08.2021.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №-103876 від 05.08.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 7828,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 1000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6828,00 грн.

Крім того, 21.05.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - Кредитодавець та/або ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та ОСОБА_1 (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір №75771141 (далі - Договір).

Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використанням позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно із п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.2 договору позики: сума позики становить 1500 грн; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою.

Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання коштів у позику (на умовах повернення коштів в кінці строку позики), що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначену в Правилах процедуру і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Підписанням договору ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

30.12.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №30-12/2021, за умовами якого права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75771141 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

В подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги. Відповідно до умов договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, в тому числі за договором позики №75771141.

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено право вимоги до відповідача за договором №75771141.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №75771141 від 21.05.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 10897,73 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3402,45 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 7380,25 грн; інфляційні збитки 99,37 грн; нараховані 3% річних 15,66 грн.

Враховуючи, що заборгованість не погашена, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами №-103876 від 05.08.2021 та №75771141 від 21.05.2021 у розмірі 18725,73 грн, понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

Процесуальні дії у справі. Заперечення відповідача та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою суду від 25 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14 липня 2025 року від представника відповідача - адвоката Клименко І. Ф. надійшов відзив на позовну заяву у якому представник просить частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість: за договором №-103876 від 05.08.2021 в загальному розмірі 1280,00 грн. (основна сума боргу (тіло кредиту) 1000,00 грн та заборгованості за відсотками 280,00 грн), за договором №75771141 від 21.05.2021 в загальному розмірі 4058,63 грн. (основна сума боргу (тіло кредиту) 3402,45 грн, заборгованості за відсотками 541,15 грн, інфляційні 99,37 грн та 3% річних 15,66 грн) та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в іншій частині, які не визнаються відповідачем; вирішити питання про стягнення судових витрат з урахуванням вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам; здійснювати судовий розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Клименко І. Ф., в письмовому провадженні, з урахуванням позиції відповідача. В обґрунтування зазначає, що загальна сума заборгованості за обома договорами складає 18725,73 грн. Ознайомившись з вимогами позовної заяви відповідачем безумовно визнаються позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором №-103876 від 05.08.2021 в загальному розмірі 1280,00 грн. (основна сума боргу (тіло кредиту) 1000,00 грн та заборгованості за відсотками 280,00 грн), В частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками на суму 6548,00 грн (6828,00 грн 280 грн = 6548,00 грн). Договором №-103876 від 05.08.2021 визначено, що кредит в розмірі 1000 грн (п. 2.2 Договору) надано строком на 14 днів (п. 2.3 Договору) з 05.08.2021 до 19.08.2021; розмір відсотків за користування кредитом (протягом 14 днів), згідно з п. 9.113 договору, встановлено в розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 2.7 Договору, плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену у п. 2.3 цього Договору. Відповідно до Додатку №1 до Договору позики №-103876 від 05.08.2021 (Графік розрахунків), згідно з узгодженого сторонами графіку розрахунків, за 14 днів користування кредитом в розмірі 1000,00 грн розмір відсотків за користування кредитом складає 280 грн. Загальна вартість кредиту складає 1280,00 грн. Отже саме в такому розмірі (280,00 грн) підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом. Водночас позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування позикою відповідно до умов договору позики. Отже, враховуючи, що в позовній заяві, позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за відсотками в розмірі 6828,00 грн, а не 280,00 грн, як передбачено умовами договору, на думку сторони відповідача, позивачем здійснювалося нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення 14-денного строку кредитування, передбаченого договором №-103876 від 05.08.2021, що суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, згідно з якою після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кридитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кридитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.

За договором позики №75771141 від 21.05.2021 відповідач безумовно визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу 3402,45 грн., заборгованості за відсотками 541,15 грн, інфляційні 99,37 грн та 3% річних 15,66 грн, що в загальному розмірі складає 4058,63 грн. В частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками на суму 6839,10 грн (7380,25 грн 541,15 грн = 6839,10 грн) позовні вимоги відповідачем не визнаються, з огляду на наступне. Договором №75771141 від 21.05.2021 та додатковою угодою №75771141 від 25.05.2021 визначено, що кредит в розмірі 4000,00 грн (п. 1 Додаткової угоди) надано строком на 20 днів (п.2.2 Договору) з 21.05.2021 до 10.06.2021; розмір відсотків (процентна базова ставка) визначена п. 2.3 Договору в розмірі 1,99% в день. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди до договору від 21.05.2021 орієнтована вартість позики складає 4541,15 грн. (400 грн кредит +541,15 грн відсотки за 20 днів користування кредитом). Отже саме в такому розмірі (541,15 грн) підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом. Водночас позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування позикою відповідно до умов договору позики. Отже, враховуючи, що в позовній заяві, позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за відсотками в розмірі 7380,25 грн, а не 541,15 грн, як передбачено умовами договору, на думку сторони відповідача, позивачем здійснювалося нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення 20-денного строку кредитування, передбаченого договором №75771141 від 21.05.2021, що суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, згідно з якою після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кридитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.

Щодо заявленого позивачем до стягнення розміру судових витрат у даній справі, зазначає, що заявлені позивачем витрати з надання правничої допомоги у розмірі 9000,00 грн є неспівмірними із складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обґрунтовуючи свою позицію висновками викладеними у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження 14-382цс19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19). Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, на думку представника відповідача, витрати на правничу допомогу у справі мають складати 6000,00 грн. Але враховуючи, що позовні вимоги у цій справі підлягають частковому задоволенню на користь позивача, тому відповідач вважає, що понесені позивачем витрати з надання правничої допомоги у справі, як і витрати зі сплати судового збору, підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

23 липня 2025 року надійшла відповідь на відзив, в якій представник відповідача просить: продовжити строк та долучити до матеріалів справи відповідь на відзив та позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Вважає відзив на позовну заяву необґрунтованим, таким який не спростовує підстави, які зазначені у позовній заяві, та таким, який не підлягає взяттю до уваги. По-перше: відповідач не заперечує факт укладення договорів, отримання грошових коштів та виникнення зобов`язань між сторонами. Відповідач не був позбавлений можливості відповідно до ст. 15 ЗУ «Про споживче кредитування» відмовитися від договору позики протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення кредитора в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк відповідач від договору не відмовлявся, жодних заперечень щодо його змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору. Доказів звернення до кридитодавця відповідач до суду також не додав. По-друге: щодо розрахунку заборгованості за договором №75771141, відповідно до п. 5 Договору позики, підписанням цього Договору, позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті в мережі Інтернет з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, яка передбачена ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також з правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Відповідно до п. 5.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті, їх зміст і суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура та наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації йому зрозумілі. Дане застереження в п. 5 Договору засвідчене особистим електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором, що безперечно підтверджує факт ознайомлення відповідача з усіма умовами та Правилами отримання та користування кредитними коштами. Таким чином, доказів того, що відповідачем не були погоджені саме ці правила користування кредитними коштами відсутні. Відповідачем не надано належних та достатніх доказів зворотного. Як вбачається з доданого розрахунку заборгованості складеного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», у якому детально (поденно) відображені усі проведені за Договором надання позики операції та нарахування процентів і формування заборгованості відповідача за період з 21.05.2021 по 14.11.2021, тобто мало місце продовження строку користування позикою саме за ініціативою позичальника (відповідача) та, відповідно, продовжувалось нарахування процентів за користування позикою. Тобто, за понадстрокове користування позикою нарахування процентів здійснювалося на підставі п. 6.5 Правил виключно в межах передбаченого строку 90 днів, з дати останнього погашення 27.07.2021) та спливу визначеного строку 20 днів (17.08.2021), тобто з 17.08.2021 по 14.11.2021. Нарахування процентів за користування кредитними коштами було проведено за акційною процентною ставкою 0,79%, з 11.07.2021 нарахування було проведено за базовою процентною ставкою відповідно до погоджених умов договору. На думку позивача, нарахування відсотків, заявлених до стягнення з відповідача, проведене з дотриманням умов Договору позики та Правил, тому є правомірним та законним, а наведена в розрахунках сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Крім того, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача, складений ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» містить додатково нарахування 3% річних та інфляційних збитків, проведений на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 30.12.2021 (дати набуття права вимоги) по 23.02.2022 включно (по дату застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України), що також повністю відповідає вимогам законодавства України і підлягає стягненню з відповідача. Всі інші доводи відповідача є нічим іншим як непогодження з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину. По-третє: щодо суми заборгованості по Договору №-103876 від 05.08.2021, зазначає, що заборгованість на сьогоднішній день не погашається відповідачем, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. У розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Звертає увагу на те, що у 5 розділі Договору позики міститься застереження наступного змісту: Позичальник підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Кредитного договору та Правилами, а також отримав від кридитодавця інформацію, надання якої передбачене чинним законодавством України. Дане застереження засвідчене особистим електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором, що безперечно підтверджує факт ознайомлення відповідача з усіма умовами та Правилами отримання та користування кредитними коштами. Підписуючи Договір позики сторони погодили умови повернення позики, в тому числі порядок нарахування зобов`язань позичальником. Пунктом 6.2 Договору погоджено, що закінчення строку дії договору не звільняє від відповідальності за невиконання та/чи неналежне виконання умов цього договору. Відповідно до п. 9.6 Договору визначено, що сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі передбаченому п.п. 9.4 цього Договору. Посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зазначає, що кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, і такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору, і підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. По-четверте посилається на співмірність заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу у розміні 9000,00 грн.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

У судове засідання сторони не прибули, однак у поданих до суду заявах клопотали про розгляд справи за їхньої відсутності та за відсутності їхніх представників.

З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Щодо договору №75771141 від 21.05.2021.

21 травня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75771141 (а.с. 31-33).

Договір позики укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення прор прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі, про що свідчить п. 12 Договору позики.

Згідно із п. 1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

Підписанням цього Договору позики він підтверджує, що він ознайомився з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги передбачені ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також правила постійно діючої акції під умовною назвою «OH ME FREEDOM» (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/akcii/. Позичальник погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (п. 5 Договору позики).

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://clickcredit.ua/informaciya (а.с. 35-40).

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Згідно із п. 13 Договору позики, Договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст. 6, 627 ЦК України.

Одночасно з договором позики №75113694 сторонами за допомогою електронного підпису було підписано додаток №1 до договору від 21.05.2021, а саме таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якого вбачається дата видачі кредиту: 21.05.2021, дата платежу 10.06.2021 (20 днів); сума кредиту 1500,00 грн, проценти 237,00 грн. Загальна вартість кредиту 1737,00 грн (а.с. 33).

25.05.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 підписано Додаткову угоду №75771141 до Договору позики №75771141 від 21.05.2021. Власне, відповідно до п. 1 Додаткової угоди на підставі звернення Позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи Позикодавця, Позикодавець збільшує суму наданої Позичальнику позики 1500 грн на 2500 грн.. Таким чином збільшений розмір позики становить 4000,00 грн. (а.с. 34).

Пунктом 2 Додаткової угоди передбачено, що Позичальник розуміє та підтверджує те, що у зв`язку зі збільшенням загального розміру Позики, змінюється орієнтовна загальна вартість позики, яка складає 4541,15 грн.

Підписання додаткової угоди відбулося шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, який було надіслано ОСОБА_1 на її електронну пошту, та підтвердження його клавішею «Підписати» є дією, що вважається прийняттям пропозиції укласти зміни до Договору позики №75771141 від 21.05.2021 відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Натискаючи кнопку «Підписати» відповідач погодилася на зміни до Договору позики №75771141 від 21.05.2021, визначені в цій додатковій угоді та додаткова угода вважається укладеною. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором 3Va9O2gc1A (а.с. 34).

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у загальну розмірі 4000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000022812/ТНПП від 24.04.2025 (а.с. 45) та довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000022818/ТНПП від 24.04.2025 (а.с. 46).

Наявність заборгованості за договором позики №75771141 від 21.05.2021 у ОСОБА_1 підтверджено розрахунком заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за період з 21.05.2021 по 30.12.2021 (а.с. 49-51).

30.12.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №30-12/2021 (а.с. 62-64, 65).

Відповідно до п.2.1, п.2.4, п.2.5 договору факторингу за цим договором клієнт - первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржником. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за яким передається. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №30/12/2021 від 30.12.2021 встановлено, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики 75771141 від 21.05.2021, що уклали ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 (а.с. 67-68).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» станом на 10.01.2023 вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача становить 10897,73 грн, з них 15,66 грн було нараховано ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» як 3% річних за користування кредитними коштами та 99,37 грн інфляційні збитки за користування грошовими коштами, відповідно до ст.625 ЦК України за період з 30.12.2021 по 23.02.2022 (а.с. 53).

10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги (а.с. 71-74, 75, 78-81).

Відповідно до п.2.1 договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору.

З реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 28.12.2021 (додаток №3) та витягу з цього реєстру вбачається, що у ньому за №87355 наявний запис щодо відповідача у справі ОСОБА_1 за договором №75771141 від 21.05.2021 на загальну суму заборгованості 10897,73 грн (а.с. 82-83).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 10.01.2023 встановлено, що загальний розмір заборгованості відповідача становить 10897,73 грн (а.с. 53).

Суд, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про доведення укладення договору позики між відповідачем та первісним позикодавцем та перехід права вимоги від первісних позикодавців до позивача.

Щодо договору №-103876 від 05.08.2021.

05.08.2021 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір №-103876, який останньою було підписано електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором M3N6ECZ4 (а.с.20-25).

За умовами вищезазначеного договору товариство зобов`язалося надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути Кредит та сплатити плату за користуванням Кредитом, у виді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим Договором. Сума кредиту складає 1000 грн. Строк період користування кредитними коштами складає 14 днів та починається з 05.08.2021 та закінчується 19.08.2021 (включно) ( п. 2 Предмет договору).

Як передбачено п.2.5. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (Додаток №1 до цього договору).

Відповідно до п. 2.7 договору, плата за користування кредитом нараховується у процентному значенні за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену у п.2.3 цього договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства.

Згідно з п.3.6 договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком розрахунків, або достроково відповідно до порядку, визначеного договором, але в будь-якому випадку не пізніше дати остаточного повернення кредиту, встановленого договором.

Як вбачається з п.п.3.8 договору позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та нараховані відповідно до цього договору проценти за користування кредитом згідно з Графіком розрахунків.

Якщо сума коштів, яка надійшла в рахунок погашення кредиту та сплата процентів та/чи інших, пов`язаних із цим Договором платежів, менша розміру вказаного у Графіку розрахунків (Додаток №1 до Договору), то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими (п.п. 3.9 Договору).

Відповідно до п.п.9.2 договору позики, цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.

Пунктом 9.3. договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису.

Згідно з графіком розрахунків, сторони узгодили графік: дата отримання кредиту 05.08.2021, дата повернення кредиту 19.06.2021, кількість днів користування - 14, розмір (сума) отриманого кредиту 1000,00 грн. Сукупна вартість кредиту (всього до сплати) 1280,00 грн (а.с. 26).

З інформаційної довідки «Сервіс онлайн платежів» №2873-48 від 09.12.2024, вбачається, що 05.08.2021 о 13:00:15 на картку НОМЕР_1 , номер транзакції 101389249, було перераховано переказ на суму 1000 грн (а.с.41).

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС", станом на 21.12.2021, відповідач має заборгованість в сумі 1276 грн (а.с.43-44).

У 5 розділі Договору позики міститься застереження наступного змісту: Позичальник підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Кредитного договору та Правилами, а також отримав від кридитодавця інформацію, надання якої передбачене чинним законодавством України. Дане застереження засвідчене особистим електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором, що безперечно підтверджує факт ознайомлення відповідача з усіма умовами та Правилами отримання та користування кредитними коштами. Підписуючи Договір позики сторони погодили умови повернення позики, в тому числі порядок нарахування зобов`язань позичальником.

Пунктом 6.2 Договору погоджено, що закінчення строку дії договору не звільняє від відповідальності за невиконання та/чи неналежне виконання умов цього договору.

Відповідно до п. 9.6 Договору визначено, що сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі передбаченому п.п. 9.4 цього Договору.

21.12.2021 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» (кредитор) та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (новий кредитор) укладено договір № 21-12/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору права вимоги до боржників, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договором позики, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них (а.с. 56-58).

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 21.12.2021 за договором №21-12/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 21.12.2021, укладеного між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», новий кредитор прийняв реєстр боржників в кількості 742, після чого до нього переходять права вимоги заборгованості від боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 2253811,00 грн (а.с.59, 60-61).

Згідно з реєстром боржників до договору №21-12/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 21.12.2021 та витягу з нього, ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» передав ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» реєстр прав вимог щодо договорів, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 , номер договору №-103876, в сумі 1276 грн. Станом на 21.12.2021 прострочено 103 дні (а.с.60-61).

10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (первісний кредитор) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (новий кредитор) укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги та додаткову угоду №1 до нього, відповідно до умов яких первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги до боржників, за договорами позики (кредитними договорами) та сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором (а.с. 71-73).

Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором №10-01/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», уклали акт про те, що на виконання умов договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 29141 (а.с.74).

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 , складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», станом на 10.03.2023, відповідач має заборгованість в загальній сумі 7828,00 грн, з них 1276,00 грн станом на дату відступлення, 5293,00 станом на дату відступлення з нарахованими відсотками згідно з п. 5.4 договору про відступлення прав вимоги, яке здійснювалося включно до 23.02.2022 (а.с.52).

Відповідно до реєстру боржників та виписки з нього до договору №10-03/2023/01 від 10.03.2023, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передав ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а останній прийняв реєстр боржників, в тому числі і до боржника ОСОБА_1 , номер договору №-103876, в сумі 7828,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 1000,00 грн; заборгованість за відсотками 6828,00 грн (а.с. 7).

Аналогічна сума боргу зазначена в розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 10.06.2025 (а.с.54).

У зв`язку з вищевикладеним, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за вищезазначеними договорами.

Таким чином, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед позикодавцем за договором, що призвело до виникнення заборгованості.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду.

Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно із ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина перша статті 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання за Договорами позики №-103876 від 05.08.2021, №75771141 від 21.05.2021, у зв`язку із чим у останньої виникла заборгованість в сумі 18725,73 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно із ч.1 ст. 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №668/7544/15-ц зазначено, що за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 ст. 519 ЦК України).

Тлумачення ч.2 ст. 516, ст. 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 (провадження №61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15).

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із вимогами ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , а також між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 , договорів позики в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення правонаступнику - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», тобто невиконання відповідачем умов, укладених договорів. Натомість, відповідач на адресу суду не надала жодних доказів на спростування вимог позивача.

Водночас відповідач безумовно визнала вимоги позивача за договором №-103876 від 05.08.2021 в загальному розмірі 1280,00 грн. (основна сума боргу (тіло кредиту) 1000,00 грн та заборгованості за відсотками 280,00 грн), за договором №75771141 від 21.05.2021 в загальному розмірі 4058,63 грн. (основна сума боргу (тіло кредиту) 3402,45 грн, заборгованості за відсотками 541,15 грн, інфляційні 99,37 грн та 3% річних 15,66 грн).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо доводів представника відповідача, суд зазначає таке.

Відповідач вчинила певну сукупність дій, спрямовану на отримання позики від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС», тобто відповідач самостійно для себе визначила необхідний для неї обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявила намір вступити з позикодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами.

Судом встановлено, що під час укладення договору позики сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму позики, процентну ставку за користування нею і порядок повернення коштів, строк позики та продовження її строку, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання, а доводи представника відповідача про необізнаність відповідача з істотними умовами договору є неспроможними.

Стороною відповідача не надано суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_1 не укладала з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» вказаних вище договорів позики. З цього випливає, що відповідач була обізнана з усіма істотними умовами договорів, зокрема і щодо пролонгації за ініціативи позичальника та автопролонгації Договору №75771141 від 21.05.2021 та щодо нарахування процентів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України по Договору №-103876 від 05.08.2021.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Вказане узгоджується із правовим висновком висловленим ВП ВС у постанові від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18).

Відповідно до правової позиції висловленої КЦС ВС у постанові від 28.07.2021 у справі №759/24061/19, спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Тлумачення статей 215 та 216 ЦК України свідчить, що учасники цивільних відносин не можуть на рівні того чи іншого договору здійснювати його кваліфікацію як недійсного (нікчемного чи оспорюваного), визначати правові наслідки нікчемності правочину.

За домовленістю сторін можуть змінюватися тільки правові наслідки оспорюваного правочину (Постанова ОП КЦС ВС від 23 січня 2019 року у справі №355/385/17).

В свою чергу Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 вказала, що: «Визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

За таких обставин, та враховуючи наведені вище висновки суду щодо укладення договорів позики, погодження між їхніми сторонами усіх істотних умов договорів, з огляду на те, що укладені договори позики не є нікчемними в силу закону, а стороною відповідача не ініційовано визнання згаданих договорів недійсними у судовому порядку, у суду відсутні підстави для застосування наслідків нікчемності правочину.

Щодо посилання сторони відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, як на заперечення нарахованих процентів, суд зазначає, що перевіривши розрахунки заборгованості, судом не встановлено факту здійснення позивачем нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування, передбаченого договорами укладеними з ОСОБА_1 .

Суду надані належні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як боржника, за договорами №-103876 від 05.08.2021, №75771141 від 21.05.2021 у визначеному первісним кредитором розмірі (тобто після переходу права вимоги жодні додаткові нарахування позивачем не здійснювалися).

Таким чином позивач, як новий кредитор отримав право вимоги до боржника ОСОБА_1 , а доказів визнання недійсними вказаних вище договорів відступлення прав вимоги, як і доказів того, що їх дійсність оскаржується у судовому порядку стороною відповідача суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення таких договорів.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно із Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договорами позики, право вимоги за якими перейшло до нового кредитора.

Термін повернення позики у повному обсязі настав, а заборгованість за договором у встановлений строк не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано).

В порушення умов Договорів, а також статтей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за договорами №-103876 від 05.08.2021, №75771141 від 21.05.2021 у встановленому договорами порядку та в строки, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед позивачем (як новим кредитором).

Як встановлено судом, нарахування відсотків здійснено в межах строку, узгодженого сторонами, у відзиві сторона відповідача посилається на нарахування відсотків поза строками кредитування, однак наведене спростовується матеріалами справи.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У частині третій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Така компенсація може застосовуватися у випадку невиконання зобов`язання, однак не може застосовуватися за відсутності факту прострочення боржником виконання свого зобов`язання.

Разом з тим, проценти відповідно до ст. 1048, 10561ЦК України є платою за користування кредитними коштами та нараховуються в межах строку дії кредитного договору незалежно від його виконання.

Оскільки нараховані відповідно до ст. 1048,10561 ЦК України проценти за користування кредитом не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», на думку суду відсутні підстави для визнання умов кредитного договору в частині передбачених процентів за користування кредитом, несправедливими.

Крім того, підписуючи договір, відповідач погодився з розміром процентів за користування кредитними коштами, які передбачені умовами цього договору.

Беручи до уваги те, що сторона відповідача не надала суду належних та допустимих доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості позивача, як і не надала доказів належного виконання позичальником умов договорів позики, суд, перевіривши зазначені розрахунки, вважає їх підставними та відхиляє твердження представника відповідача щодо їхнього контррозрахунку наведеного у відзиві на позов.

Доводи відзиву на позов поданих представником відповідача, повністю спростовуються дослідженими судом матеріалами справи та не переважають висновків суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у постанові від 02.10.2018 у справі №910/18036/17.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відмови в позові.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжної інструкції № від 19.06.2025, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 86).

З огляду на викладене, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Водночас пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правничої допомоги №01/07/2024 від 01.07.2024 з протоколом погодження вартості послуг (а.с. 15-17), заявку на надання юридичної допомоги №16 від 01.05.2025 (а.с. 18), витяг з акту №10 про надання правничої допомоги від 30.05.2025 на суму 9000 грн (а.с. 19).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, такі висновки знайшли своє підтвердження в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі №275/150/22.

Водночас, відповідач у відзиві вказує про не співмірність та завищення суми витрат на правничу допомогу і вважає обґрунтованим розмір у сумі 6000,00 грн.

Беручи до уваги вищенаведене, суд погоджується з думкою сторони відповідача, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, в сумі 9 000 грн є дещо завищеним, враховуючи категорію, та складність справи.

Отже суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 6 000 грн.

Суд вважає, що витрати понесені позивачем, в розмірі 6000 грн є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, є неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правничу допомогу), так як справа має для позивача важливе значення. Витрати в розмірі 6000грн. є обґрунтованими, доведеними, та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 526, 530, 549, 610-612, 625, 1054, 1082 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договорами №-103876 від 05.08.2021, №75771141 від 21.05.2021 у загальному розмірі 18725 (вісімнадцять тисяч сімсот двадцять п`ять) гривень 73 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору під час подачі позовної заяви до суду у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок та судові витрати пов`язані з розглядом справи на надання правової допомоги у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , місцезнаходження: вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, місто Київ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 31 липня 2025 року.

Суддя О. Г. Борейко