Провадження № 4-с/204/22/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Борсук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії начальника Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Легкової Ольги Сергіївни та старшого державного виконавця Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Панченко Олени Олександрівни, -

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2025 року до Чечелівського районного суду міста Дніпра з Дніпровського апеляційного суду на підстави постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 липня 2025 року для продовження розгляду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії начальника Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Легкової Ольги Сергіївни та старшого державного виконавця Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Панченко Олени Олександрівни

14 листопада 2024 року Скаржник звернувся до суду із скаргою у якій просив визнати дії начальника відділу Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легкої О.С. щодо винесення постанови про скасування процесуального документу від 10.10.2024 року у ВП №38343133 протиправними та скасувати її; визнати дії старшого державного виконавця Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про накладення штрафу від 10.10.2024 року у ВП №38343133 протиправними та скасувати зазначені Постанови. В обґрунтування вимог, зазначає, що 10.05.2024 року старшим державним виконавцем Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження. У зв`язку із винесенням зазначеної постанови, 10.07.2024 року скаржником була подана заява про припинення чинності арештів майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення. 18.07.2024 року листом Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ надана відповідь, що виконавчі дії на тимчасово непідконтрольній території не проводяться, однак підстав для зняття обмеження з боржника відсутні. 10.10.2024 року начальником відділу проведено перевірку законності виконання виконавчого провадження, за результатами якої скасовано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу. Державного виконавця зобов`язано провести виконавчі дії згідно вимог діючого законодавства. 10.10.2024 року державним виконавцем оновлені запити до реєстраційно-облікових установ з метою виявлення майна (розрахунків) та доходів боржника, проведено розрахунок заборгованості по аліментам станом на 10.10.2024 року, що складає 441 830,38 грн., винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 50% від суми несплачених платежів, що складає 220 915, 19 грн., проведено нарахування виконавчого збору. Зазначає, що з моменту набрання чинності ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» у державного виконавця виникає право на накладення штрафу на боржників у відсотковому відношення до суми заборгованості, однак та обставина, що заборгованість у боржника утворилась до 28.08.2018 року, тобто до набрання чинності зазначеної норми Закону, виключає можливість для застосування даної норми під час прийняття оскаржуваної постанови. Вказує, що при ознайомлені з матеріалами справи встановлено, що фактично паперові матеріали виконавчого провадження відсутні (в тому числі, відсутній оригінал виконавчого листа № 2-2906, виданий Волноваським районним судом), перебуває на території, яка тимчасово окупована. Виконавчі дії в межах ВП № 38343133 державним виконавцем не виконувалися у період з 18.01.2022 року по 10.05.2024 року. Зазначає, що 20.01.2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернулася із заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа, яку ухвалою суду від 06.03.2023 року повернуто. Крім того, скаржник не згоден із проведеними розрахунками заборгованості по аліментах. Вважає, що така бездіяльність державного виконавця порушує його законні права та інтереси як учасника виконавчого провадження та є протиправною.

22 липня 2025 року представник Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легкова О.С. подала до суду відзив на скаргу, в обґрунтування якого просила у задоволені скарги відмовити у повному обсязі, розгляд скарги провести за відсутності представників ВДВС. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що на підставі постанови 10.05.2024 року Волноваським ВДВС у Волноваському районі Донецької області Східного МРУ МЮ передано, а Бахмутським ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ прийнято на виконання зазначене виконавче провадження. Вказує, що постановою начальника відділу про результати перевірки законності виконавчого провадження від 10.10.2024 року скасовано постанову державного виконавця від 10.05.2024 року про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки жодних заборон щодо виконання даного рішення суду не існує (відділ проводить виконавчі дії на території України). Щодо незгоди боржника із розрахунками заборгованості по аліментах виданими 30.04.2024 року Волноваським ВДВС у Волноваському районі Донецької області Східного МРУ МЮ та 02.11.2024 року Бахмутським ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ, то станом на 05.12.2024 року жоден із розрахунків боржником не оскаржено та не оскаржується в скарзі на дії державного виконавця. Жодних доказів щодо невірного нарахування суми боргу (довідки про доходи, квитанції про сплату і т.д.) боржником до відділу не надавались. Таким чином боржник ігнорує вимоги ст. 180 Сімейного кодексу України. Стосовно постанови про стягнення штрафу винесеної державним виконавцем 10.10.2024 року повідомляє, що дійсно під час винесення зазначеної постанови, державним виконавцем зазначено, що штраф підлягає стягненню з боржника на користь держави., що не відповідає вимогам Закону, а тому 10.10.2024 року скасовано постановою державного виконавця про накладення штрафу. 04.12.2024 року державним виконавцем проведено новий розрахунок заборгованості з аліментів на підставі якого 04.12.2024 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 223600,44 грн.. Стягувачем визначено Остроухову Л.О. 05.12.2024 року постановою про виправлення помилки у процесуальному документі (постанова про накладення штрафу від 04.12.2024 року) змінено розмір штрафу з 223600,44 грн. на 222764,26 грн. Наголошують, що розмір штрафу нараховується виходячи з вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» та на підставі нарахованої суми боргу зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Щодо втрати (знищення) оригіналу виконавчого документу, вказує, що виконавче провадження відкрито на підставі оригіналу виконавчого документу, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», сканкопії оригіналу виконавчого документу в електронному вигляді подана працівником ВДВС в Автоматизовану систему виконавчого провадження. Втрата виконавчого документу передбачає право стягувача та державного виконавця звернутися до суду про видачу дублікату виконавчого документу(відділ скористався цим правом та направив до суду відповідну заяву). Жодним нормативним правовим документом не передбачено підстави для завершення (закінчення) виконавчого провадження, зупинення виконавчих дій, скасування заходів примусового виконання у зв`язку з втратою (знищення) оригіналу виконавчого документу за провадженням яке вже розпочато та знаходиться на виконанні у відділу державної виконавчої служби.

Ухвалою суду від 22 липня 2025 року до участі у розгляді скарги залучена стягувача ОСОБА_2 (а.с. 183).

Розглянувши клопотання представника скаржника Савчук І.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, які надійшли до суду 16.07.2025 року та 22.07.2025 року, суд ухвалив відмовити у їх задоволенні у зв`язку з відсутністю технічної можливості для проведення ВКЗ на визначені дати з Сьомим апеляційним адміністративним судом. Крім того, суд враховує, що від представника скаржника надходили заяви про розгляд справи за його відсутності.

Представник скаржника Савчук І.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила відмовити у задоволенні вимог скарги через необґрунтованість, оскільки ОСОБА_1 аліменти на дитину не сплачує тривалий час, та ухиляється від їх оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Обов`язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім суду вищої інстанції, не може скасувати рішення суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено та визнавалося учасниками справи, що у Бахмутському ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ перебуває виконавче провадження № 38343133, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до виконавчого листа № 2-2906 виданого 16.10.2009 року, починаючи з 06.06.2013 року. Виконавче провадження відкрито державним виконавцем Волноваського районного ВДВС ГТУЮ Донецької області 10.05.2024 року.

10 травня 2024 року старшим державним виконавцем Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві по ВП № 38343133 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з неможливістю подальшого проведення виконавчих дій та тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території, яка тимчасово окупована або знаходиться у зоні бойових дій, а Бахмутський ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ переміщено на територію, підконтрольну Українській владі (а.с. 173).

Однак, 10 жовтня 2024 року начальником відділу Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легковою О.С., на підставі абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято постанову про скасування процесуального документу, згідно якої проведено перевірку законності виконання виконавчого провадження ВП № 38343133, за результатами якої скасовано Постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану від 10 травня 2024 року (а.с. 176).

10 жовтня 2024 року в рамках вказаного ВП № 38343133, старшим державним виконавцем Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи божника, про арешт коштів боржника, про накладення штрафу (а.с. 37-39).

З листа Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 15 жовтня 2024 року № 45819/47310-1-24/15.1 вбачається, що в рамках виконавчого провадження № 38343133 державним виконавцем неодноразово направлені запити до реєстраційно-облікових установ з метою виявлення майна (рахунків) та доходів боржника. Державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості по аліментам, заборгованість станом на 10.10.2024 року складає 441 830,38 грн. Копії розрахунку з роз`ясненням норм статті 71 Закону спрямовані стягувачу для відома, боржнику для виконання. Державним виконавцем, керуючись вимогами статей 63, 75 Закону, 10.10.2024 року винесено постанову про накладання штрафу у розмірі 50 % від суми несплачених платежів, що складає 220 915,19 грн. Проведено нарахування виконавчого збору. 10.10.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копії направлені сторонам та на виконання до банків-учасників обміну. Згідно відповіді Податкової служби, боржник отримує дохід у Військовій частині НОМЕР_1 та ТОВ «Вигідна покупка». 10.10.2024 на адресу Військової частини НОМЕР_1 та ТОВ «Вигідна покупка» направлені постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Виконання триває з урахуванням обмежень, визначених законодавчим органом на період дії воєнного стану (а.с. 41-42).

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленим цим Законом.

У відповідності до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року (надалі Інструкція № 512/5), повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону, відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини. Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі.

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 512/5, безпосередній контроль за діями державного виконавця покладається на начальників відділів примусового виконання рішень та начальників відділів державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних та міжрайонних управлінь юстиції (далі начальник відділу).

Пунктом 9.2 Інструкції № 512/5передбачено, що начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених Законом.

Таким чином судом встановлено, що 10 жовтня 2024 року начальником відділу Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легковою О.С., була проведена перевірка законності виконавчого провадження № 38343133, та прийняте відповідне рішення, яке викладене у постанові від 10.10.2024 року «Про скасування процесуального документу» (а.с. 176).

Підсумовуючи наведене суд приходить до переконливого висновку, що начальник Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легкова О.С. діючи в межах своїх повноважень визначених Законом винесла Постанову про скасування процесуального документу від 10 жовтня 2024 року, у зв`язку з чим у задоволенні вимог скарги в частині скасування зазначеної постанови слід відмовити.

Вирішуючи вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання дій старшого державного виконавця Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про накладення штрафу у ВП №38343133 протиправними та скасувати їх, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

За змістом пункту 4 розділу XVI Інструкції № 512/5 вбачається, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Згідно з пунктом 6 Інструкції № 512/5 за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини 9 статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини 9 статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, сукупний розмір заборгованості за яким перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам станом на 30.04.2024 року яка становила 426 004,13 грн. (а.с. 170).

Щодо постанови про стягнення штрафу винесеної державним виконавцем 10 жовтня 2024 року судом встановлено, що дійсно під час винесення зазначеної постанови, державним виконавцем зазначено, що штраф підлягає стягненню з боржника на користь держави, що не відповідає вимогам закону.

У зв`язку з допущеною помилкою, 04 грудня 2024 року, начальником Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легковою О.С. було винесено постанову про скасування процесуального документу, а саме Постанови про накладення штрафу від 10.10.2024 року (а.с. 174).

У подальшому, 04 грудня 2024 року старшим державним виконавцем Панчекно О.О. проведено новий розрахунок заборгованості по аліментам на підставі якого 04 грудня 2024 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 223 600,44 грн., стягувачем визначено Остроухову Л.О. (а.с. 175).

05 грудня 2024 року старшим державним виконавцем Панчекно О.О. винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме у Постанові про накладення штрафу від 04.12.2024 року, та змінено розмір штрафу з 223 600,46 грн. на 222 764,26 грн. (а.с. 177).

За змістом частини першої, абзацу 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».)

Статтею 68 Закону передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

10 жовтня 2024 року старшим державним виконавцем Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено до військової частини НОМЕР_1 , для утримання боргу з доходів боржника у розмірі 50% від доходів щомісячно, до погашення загальної суми заборгованості (а.с. 37).

Нормами Закону № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, було посилено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, зокрема, запроваджено нарахування штрафів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за рік (20 відсотків суми несплачених аліментів), за два роки (30 відсотків суми несплачених аліментів), за три роки (50 відсотків суми несплачених аліментів).

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Зміни до Закону України «Про виконавче провадження», якими, зокрема, доповнено ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» частиною 14, внесені Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», та набрали чинності 28.08.2018 року.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Надаючи оцінку доводам скаржника про те, що норма щодо відповідальності за наявність заборгованості зі сплати аліментів не має зворотної дії в часі, суд до уваги їх не бере та відхиляє як безпідставні та недоведені.

Судом встановлено, що розрахунок заборгованості наявний в матеріалах справи був проведений державним виконавцем за період з листопада 2021 року по квітень 2024 року, а сама заборгованість станом на 01.11.2021 року вже становила 114 419,29 грн. (а.с. 74).

Тобто і сама заборгованість і сам розрахунок заборгованості проведений державним виконавцем станом на 30.04.2024 року проведений через шість років, після внесення змін до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», та набрання Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII законної сили 28 серпня 2018 року.

Таким чином, усі доводи скаржника з цього приводу суд визнає безпідставними та неспроможними, оскільки вони не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та зводяться до помилкового тлумачення скаржником норм ЗУ «Про виконавче провадження».

Відтак, враховуючи той факт, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання станом на 30.04.2024 року (день проведення розрахунку державним виконавцем) скаржник мав заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, суд дійшов висновку, що державний виконавець правомірно наклав на скаржника штраф у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, передбаченому частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Не оспорюючи сам факт наявності заборгованості боржник не погоджується із сумою розрахунку, однак належних доказів, які б спростували розмір заборгованості встановлений державним виконавцем заявником не надано. При цьому будь-яке пояснення цієї невідповідності в досліджених матеріалах відсутнє.

Отже, вимоги зазначені у скарзі є безпідставними та не містять обґрунтування неправомірності дій державного виконавця, оскільки як вбачається з матеріалів справи та наявних в матеріалах справи доказів, державним виконавцем здійснювалися дії спрямовані на примусове виконання рішення суду про стягнення з боржника аліментів.

Підсумовуючи вищевикладене суд приходить до переконливого висновку, що дії старшого державного виконавця Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. щодо винесення постанов про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про накладення штрафу, відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та були в чинені в межах наданих їй повноважень.

Суд визнає безпідставними та необгрунтованими доводи скаржника про те, що відсутність у Бахмутському ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ паперових матеріалів виконавчого провадження, в тому числі, оригіналу виконавчого листа № 2-2906, не давали начальнику відділу права скасовувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 10.05.2024 року та оновлювати запити.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 №2432/5, державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи відповідно до шаблонів документів, переданих адміністратору Системи структурним підрозділом Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Тобто, за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження здійснюється реєстрація документів виконавчого провадження та фіксування виконавчих дій.

Отже, внесення до системи скан-копії документа після його реєстрації та відомості про проведення виконавчих дій не свідчить про відсутність поданого документа до органу, який здійснює примусове виконання рішень, оскільки скан-копія документа та постанови про проведення виконавчих дій - це електронна копія документа в графічному форматі, який вже є на папері.

В свою чергу відділ примусового виконання рішень здійснює примусове виконання рішень у виконавчих провадженнях згідно тих даних, які містяться в автоматизованій системі виконавчих проваджень, що являє собою - комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження.

У відповідності до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Проаналізувавши все вищенаведене та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, оскільки оскаржувані дії начальника відділу Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Легкої О.С. та старшого державного виконавця Бахмутського ВДВС у Бахмутському районі Донецької області Східного МРУ МЮ Панченко О.О. у виконавчому провадженні № 38343133 відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», були вчинені начальником відділу та виконавцем відповідно до закону та в межах повноважень визначених законом, суд приходить до висновку, що прав заявника при винесені оскаржуваних постанов порушено не було, що є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 1, 18, 34, 35, 74 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 2, 4, 18, 76-82, 259, 260, 268, 447, 448, 450, 451 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії начальника Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Легкової Ольги Сергіївни та старшого державного виконавця Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Панченко Олени Олександрівни - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Д. Л. Черкез