ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9617/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2025 р. Суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого мана особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

27.06.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого мана особистою приватною власністю, у якій позивач просить визнати за ним право особистої приватної власності на жилий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 , площею 28,20 кв.м.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач у позовній заяві має зазначити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

У позовній заяві позивач вказує, що ціна позову становить 19 700 грн, обґрунтовуючи вказану суму тим, що саме за такою ціною ним придбано на підставі договору-купівлі продажу вказаний будинок 27.05.2003.

Водночас, суд не може погодитись із вказаним розміром ціни позову, адже такий розмір не є актуальним станом на день звернення позивача до суду.

Якщо позивач не може встановити точну вартість майна, на який просить визнати його право приватної власності, такий розмір може бути орієнтовний, однак має бути актуальним, тобто відповідати ринковій вартості станом на час звернення до суду з позовом.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо (ч. 3 ст. 177 ЦПК України).

Позивачем разом з позовом подано заяву про, у якому він просить звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з відсутністю доходів.

Статтею 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі (ч. 1 ст. 136 ЦПК України). З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (ч. 3 ст. 136 ЦПК України).

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Позивачем на підтвердження обставин неможливості сплати судового збору додано до заяви довідку Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в м. Києві від 27.06.2025 про те, що він не перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та не отримує пенсію, а також Форму ОК-5 від 27.06.2025, яка містить інформацію у період з 2005 по 2008 роки.

Дослідивши надані документи, суддя приходить до наступного висновку.

Станом на день звернення до суду позивач досяг 57 віку, а отже не має пенсійного віку та не може отримувати пенсію, оскільки залежно від набутого страхового стажу чоловіки в Україні можуть виходити на пенсію після досягнення 60, 63 чи 65 років.

Щодо відсутності доходів, згідно наданої форми ОК-5, починаючи з 2008 року.

Так, згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно чинного законодавства про працю, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України , зокрема, вільний вибір виду діяльності , безплатне сприяння державними службами зайнятості у підборі підходящої роботи і працевлаштуванні відповідно до покликання, здібностей, професійної підготовки, освіти, з урахуванням суспільних потреб , безплатне навчання безробітних нових професій, перепідготовку в закладах освіти або у системі державної служби зайнятості з виплатою стипендії.

Крім того, держава гарантує правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи, а особи, які вважають, що вони зазнали дискримінації у сфері праці, мають право звернутися із скаргою до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та/або до суду.

У своїй заяві позивач жодним чином не пов`язує відсутність доходу з об`єктивними обставинами, як-то, відмова у прийнятті на роботу, незаконне звільнення, дискримінація, недієздатність чи відсутності роботи та робочих місць у регіоні проживання. Отже, висновком є відсутність доходу позивача, пов`язана з його власним волевиявленням та бажанням, що не може слугувати підставою для застосування пільг, зокрема, і звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин, обґрунтованих підстав для задоволення заяви позивача про звільнення від сплати судового збору суддею не встановлено, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються спеціальним законом 3674-VI «Про судовий збір», відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 якого встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюються у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивачем не зазначено актуальної ціни позову, можливість встановити дійсний розмір судового збору у суду відсутня, при цьому суд роз`яснює, що максимальний розмір судового збору, який підлягає сплаті фізичними особами за вимоги майнового характеру становить 15 140 грн.

Дійсний розмір судового збору, який підлягає сплаті, позивач матиме змогу вирахувати після встановлення актуального розміру ціни позову.

Також, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У позовній заяві позивач зазначає, що він у 1993 році уклав з відповідачем шлюб, однак, посилаючись на вказані обставини, позивач не надає докази, на яких вони ґрунтуються, порушуючи п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Крім того, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги наступним. В період шлюбу позивач придбав будинок за адресою АДРЕСА_1 за кошти, отримані від реалізації належної йому частини квартири.

В жовтні 2024 року він звернувся до Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету КМР (КМДА) із заявою про здійснення державної реєстрації нерухомого майна, однак отримав рішення від 31.10.2024, в якому, крім інших підстав відмови, зазначено наступне: «…заява підписується кожним з подружжя (колишнім подружжя) незалежно від державної реєстрації права власності лише в одного з них».

У той же час, з наданого позивачем вказаного рішення від 31.10.2024 вбачається, що позивач звернуся до Державного реєстратора для державної реєстрації припинення права власності у зв`язку з його знищенням внаслідок збройної агресії РФ, а відмова Державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій полягає у тому, що заявником не подано заяву власника (співвласника) закінченого будівництвом об`єкта, посвідчену нотаріально, а також наданий акт комісійного об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії РФ від 31.01.2024 № 165, не засвідчений підписом заявника.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

З викладених позивачем підстав позову не вбачається яким чином відповідач ОСОБА_2 порушила, не визнала або оспорила права позивача, які її дії або бездіяльність зумовили необхідність звернення позивача до суду з даним позовом, як саме відповідач порушує, не визнає чи оспорює право власності позивача на вказане майно, з урахуванням того, що останній звертався до Державного реєстратора із заявою про припинення права власності.

Позивачу роз`яснюється, що від змісту позовних вимог та їх розміру залежить як процес судового розгляду так і результат цього розгляду, оскільки суду необхідно знати, в яких межах здійснювати розгляд справи, а відповідачу - усвідомлювати, які вимоги до нього заявлені, та, в залежності від цього, вибудовувати свою позицію і її аргументацію.

Суддя роз`яснює позивачу, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За наведеного, чіткий виклад змісту позовних вимог є обов`язком позивача, який він виконує шляхом подання до суду обґрунтованої позовної заяви з додатками, які підтверджують обставини, викладені у позові.

Також позивачу роз`яснюється, що, у відповідності до чинного законодавства, судом може бути визнано право власності особи на існуючий об`єкт.

Крім того, позовна заява не містить:

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України);

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України);

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України);

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України);

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне залишити вказану позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, шляхом подання до суду протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали позовної заяви в новій редакції та документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 185, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого мана особистою приватною власністю залишити без руху та надати позивачу строк - 10 днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у разі їх не усунення у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.О. Заставенко