РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 рокуСправа № 495/2156/21
Номер провадження 2/495/389/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово судді Мишко В.В.,

при секретарі Федоровій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 29.03.2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.07.2017 року ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , надав у борг ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , грошові кошти у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали розписку складену на російській мові 12 липня 2017 року у м. Білгород-Дністровському Одеської області, згідно якої ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли грошові кошти у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, сторони домовилися, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язуються повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначену в розписці, в повному обсязі до 12.07.2018 року (дванадцятого липня дві тисячі вісімнадцятого року), у разі ухилення від сплати позики Відповідачі повинні будуть сплатити Позивачу штрафні санкції у розмірі 2% від суми позики за добу.

Додаткові угоди до вказаного договору позики сторони не укладали.

Станом на день подачі позовної заяви Відповідачі не повернули грошові кошті у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, чим порушили узяті насебе зобов`язання.

У зв`язку з простроченням Відповідачами терміну виконання зобов`язання, а також уникнення мирного вирішення спору, Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2021/суддя Братків І.І./ заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по даній цивільній справі задоволено частково, та заборонено відчуження майна, а саме: будівлі магазину, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 92.9 кв.м., зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності, САА №8933422.04.2004 року, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, рішення №205 від 18.03.2004 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в державному реєстру прав власності на нерухоме майно: 5577841; квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 59.14 квм, житловою площею 36.85 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в державному реєстру прав власності на нерухоме майно: 18766177, зареєстрована на підставі договору дарування №5817 від 29.08.2001 року; будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у складі з: кафе з літнім майданчиком літ. «А», площею 58.0 кв.м., адміністративною будівлею літ. «Б», площею 173 кв.м., будинок відпочинку літ. «В», площею 171.0 кв.м., розташовані на земельній ділянціза кадастровим номером 0:03:003:0001,площею 0,5000 га., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 103, зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу № 616 від 12.07.2017 року; легкового транспортного засобу, марки Mersedes-benz, моделі С 300, 2012 року випуску, об`ємом двигуна 2996; мотоциклу, марки Suzuki, моделі Bandit 250, 1994 року випуску, об`ємом двигуна 248. В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.04.2021 /суддя Братків І.І./ прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів до розгляду та відкрито позовне провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.05.2021/суддя Братків І.І./ клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката Клименко С.Ю. про скасування забезпечення позову по даній цивільній справі задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову в частині заборони відчуження майна ОСОБА_2 , а саме: будівлі магазину, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 92.9 кв.м., зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності, САА № 89334222.04.2004 року, виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, рішення №205 від 18.03.2004 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в державному реєстру прав власності на нерухоме майно: 5577841; квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 59.14 кам, житловою площею 36.85 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна в державному реєстру прав власності на нерухоме майно: 18766177, зареєстрована на підставі договору дарування №5817 від 29.08.2001 року.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2021 /суддя Братків І.І./ заяву ОСОБА_3 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків Ірини Ігорівни від розгляду цивільної справи №495/2156/21 задоволено. Відведено суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків Ірину Ігорівну від розгляду цивільної справи №495/2156/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. Передано цивільну справу №495/2156/21 до канцелярії суду для її подальшого розподілу у відповідності до ст.33 ЦПК України.

Розпорядженням керівника Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №173 від 30.07.2021 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2021, справа передана до розгляду головуючому судді Анісімовій Н.Д.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2021 /суддя Анісімова Н.Д./ цивільну справу №495/2156/21 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2021 /суддя Анісімова Н.Д./ відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по даній цивільній справі.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2021 /суддя Анісімова Н.Д./ відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2021 /суддя Анісімова Н.Д./ відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 , про відвід головуючої судді Анісімової Н.Д. від розгляду цивільної справи №495/2156/21.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.08.2021 /головуючий суддя Таварткіладзе О.М., судді: Заїкіна А.П., Погорєлова С.О./ задоволено клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Васильєва П. О. про поновлення строку. Поновлено представнику ОСОБА_3 адвокату Васильєву П.О. процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 квітня 2021 року про забезпечення позову. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката Васильєва П.О. на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 квітня 2021 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.08.2021 /головуючий суддя Таварткіладзе О.М., судді: Заїкіна А.П., Погорєлова С.О./ призначено справу до розгляду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16.11.2021 року /головуючий суддя Таварткіладзе О.М., судді: Заїкіна А.П., Погорєлова С.О./ залишено без задоволення апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Васильєва П.О. Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2021 залишено без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.01.2022 /суддя судової колегії Драгомерецький М.М./ залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2021 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.02.2022 /головуючий суддя Драгомерецький М.М., судді: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І./ задоволено клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження. Поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 квітня 2021 року про забезпечення позову. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 квітня 2021 року про забезпечення позову.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.04.2022 /головуючий суддя Драгомерецький М.М., судді: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І./ закінчено підготовку даної цивільної справи до апеляційного розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.10.2022 /головуючий суддя Драгомерецький М.М., судді: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І./ апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.04.2021 року залишено без змін.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Анісімова Н.Д./ залишено без задоволення заяву відповідача ОСОБА_3 , про відвід головуючої судді у справі № 495/2156/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. Заявлено собі - судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду. Одеської Анісімовій Наталі Дмитрівні, самовідвід від участі як головуючої по справі №495/2156/21. Передано матеріали цивільної справи №495/2156/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для подальшого розподілу у порядку встановленому ч. 3 ст. 14 ЦПК України.

Розпорядженням керівника Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №239 від 05.12.2023 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2023, справа передана до розгляду головуючому судді Савицькому С.І.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2023 задоволено заяву позивача ОСОБА_3 про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицького С.I. від розгляду справи №495/2156/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. Відведено суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицького Сергія Ігоровича від розгляду цивільної справи №495/2156/21. Передано цивільну справу № 495/2156/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів до канцелярії суду для її подальшого розподілу у відповідності до ст.33 ЦПК України.

Розпорядженням керівника Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №277 від 21.12.2023 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2023, справа передана до розгляду головуючому судді Мишко В.В.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.12.2023 прийнято цивільну справу №495/2156/21 до свого провадження, та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільні справі №495/2156/21.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.08.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про залишення без розгляду позовної заяви. Закрито підготовче провадження по цивільній справі №495/2156/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.09.2024 року на 09:00 год.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2025 задоволено частково клопотання відповідачів про витребування доказів по цивільній справі №495/2156/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. Витребувано у позивача - ОСОБА_1 (його представника адвоката Клименка С.Ю.) оригінал боргової розписки від 12.07.2017 року, складеної відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для приєднання до матеріалів справи та огляду у судовому засіданні.

Короткий виклад позицій сторін по справі

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Клименко С.Ю. не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвокат Васильєв П.О. не з`явився, подав до суду заяву, та просив у разі ненадання позивачем оригіналу письмового доказу (розписки), відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99). Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

У статті 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Рішення у справах «Bellet v. France» та «NunesDias v. Portugal»).

Враховуючи, що дана справа перебуває в провадженні суду з березня 2021 року, у сторін було достатньо часу для подання до суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, суд приходить до обґрунтованого висновку щодо можливості розгляду даної справи за наявними матеріалами.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 12.07.2017 року ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , надав у борг ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , грошові кошти у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали розписку складену на російській мові 12 липня 2017 року у м. Білгород-Дністровському Одеської області, згідно якої ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли грошові кошти у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, сторони домовилися, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язуються повернути (погасити) суму грошових коштів, зазначену в розписці, в повному обсязі до 12.07.2018 року (дванадцятого липня дві тисячі вісімнадцятого року), у разі ухилення від сплати позики Відповідачі повинні будуть сплатити Позивачу штрафні санкції у розмірі 2% від суми позики за добу /а.с.18/.

Додаткові угоди до вказаного договору позики сторони не укладали.

Станом на день подачі позовної заяви Відповідачі не повернули грошові кошті у сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, чим порушили узяті насебе зобов`язання.

У зв`язку з простроченням Відповідачами терміну виконання зобов`язання, а також уникнення мирного вирішення спору, Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку із порушенням Відповідачами грошових зобов`язань, позивач просить стягнути заборгованість по процентам за договором позики та інфляційні збитки.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. ст. 2, 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 жовтня 2018 року у справі № 924/1096/17 зроблено висновок, що договір позики є класичним прикладом реального договору, про що свідчить положення абзацу 2 частини першої статті 1046 ЦК України. Така норма сформульована імперативно. Окрім того, із дефініції даного договору, яка закріплена в абзаці 1 частини першої статті 1046 ЦК України, можна зробити висновок, що оскільки позика спрямована до обов`язку повернути взятев позику, то немає позики там, де не було заздалегідь взято в позику, тому що тоді не може бути мови про повернення.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладенимз моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина другої статті 640 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки».

У статті 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку. У контексті презумпції належного виконання обов`язку боржником потрібно акцентувати на декількох аспектах: а) формулювання «наявність боргового документа у боржника» варто розуміти розширено, адже такий документ може перебувати в іншої особи, яка на підставі статті 528 ЦК України виконала зобов`язання; б) вона є спростовною, якщо кредитор доведе протилежне. Тобто кредитор має можливість доказати той факт, що незважаючи на «знаходження» в боржника (іншої особи) боргового документа, він не виконав свій обов`язок належно; в) у частині третій статті 545 ЦК України регулюються як матеріальні, так і процесуальні відносини. Матеріальні втілюються в тому, що наявність боргового документа в боржника (іншої особи) свідчить про належність виконання зобов`язання. У свою чергу, процесуальні відносини проявляються в тому, що презумпція належності виконання розподіляє обов`язки з доказування обставин під час судового спору; г) частина третя статті 545 ЦК України не охоплює всіх підстав підтвердження виконання зобов`язання, перерахованих у статті 545 ЦК України. Це пов`язано з тим, що і розписка про одержання виконання доводить належність виконання боржником обов`язків, особливо у тих випадках, коли кредитору не передавався борговий документ. Тобто наявність у боржника (іншої особи) розписки кредитора про одержання виконання підтверджує належне виконання боржником свого обов`язку.

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 27 березня 2024 року у справі № 596/1123/19 (провадження № 61-7056св22) та від05 червня 2024 року у справі № 640/15157/16-ц (провадження № 61-4579св24).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами.

У частинах другій, шостій статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторонни несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Отже, доводи позивача про боргові зобов`язання відповідачів ґрунтуються не на оригіналі боргового зобов`язання, а на копії. Врахувавши категоричне заперечення відповідачами факту укладення договору позики та не спростування позивачем зазначених заперечень шляхом ненадання до суду оригіналу розписки від 12.07.2017 року, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, а не її копія.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 757/128/23-ц (провадження № 61-17147св23), та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №638/20080/21 (провадження: № 61-11627св24).

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Так, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Висновки суду.

Враховуючи наведене та вказані вище висновки щодо застосування норм права Верховного Суду, суд відмовляє в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, оскільки відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлений оригінал розписки позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, а не її копія.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст.19, 41 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 48, 51, 76, 77, 81, 89, 263, 264 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Віталій МИШКО