Справа № 515/509/25
Провадження № 2/515/753/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 серпня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Луцюка В.О.,

при секретарі судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

10 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 січня 2012 року. Від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 січня 2011 року відповідача зобов`язано сплачувати на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн щомісячно, починаючи з 15 березня 2010 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час розмір аліментів, який визначений за рішенням суду, значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання сина, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. На даний час син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби у навчанні, розвитку та іншому. Відповідач залишив сина без належної батьківської уваги та ніяким чином не бере участі у його вихованні. Останній не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, працює неофіційно, займається підробітками, з чого отримує дохід. Позивачка самостійно намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітнього сина, а також виконувати інші обов`язки, покладені на неї законом. На даний час позивачка є безробітною, знаходиться у пошуках роботи. Вирішити спір у добровільному порядку між сторонами не є можливим. Враховуючи викладене, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 січня 2011 року, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи заперечень не мала (вх. № 1836/25-Вх 17.04.2025).

Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином та завчасно, шляхом направлення рекомендованого поштового повідомлення за місцем реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та через оголошення, опубліковане на офіційному сайті суду на порталі Судова влада України. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило.

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК Україн, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи письмову згоду позивачки на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що з 01 грудня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, згідно з рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 січня 2012 року (а.с. 9). Рішення набрало законної сили 17 січня 2012 року.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 січня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану про місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області за актовим записом № 13, відомості про батьків: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (а.с.10).

Згідно із рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 січня 2011 року відповідача зобов`язано сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн щомісячно, починаючи з 15 березня 2010 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12); рішення набрало законної сили 01 лютого 2011 року та звернуто до примусового виконання. Визначаючи розмір аліментів, суд виходив з вимог ст. ст. 180-182 СК України.

На підтвердження зміни прізвища з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », позивачкою надано копію свідоцтва про шлюб з гр. ОСОБА_8 серії НОМЕР_2 , виданого на підставі актового запису № 32 від 15 березня 2017 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 16).

Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого позивачкою надано копії Витягів з реєстру Татарбунарської територіальної громади від 14 листопада 2022 року (а.с. 8, 11).

Позивачка не працює, з травня 2022 року доходу не отримує, на підтвердження чого нею надано копію Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 13-14).

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19), є працездатним, інших утриманців не має, стан його здоров`я задовільний, іншого суду не надано.

У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідності із змінами, внесеними до ч.2 ст.182 СК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Підставою для зміни способу стягнення на утримання сина позивачка зазначила, що присуджених з відповідача аліментів у розмірі 300,00 грн на даний час є недостатньо для мінімального розвитку дитини.

Статтею 21 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» передбачено, що у 2011 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 816 грн; з 1 квітня - 832 грн; з 1 жовтня - 853 грн; з 1 грудня - 870 грн.

Отже, на час звернення позивачки до суду з позовом про зміну способу аліментів 10 квітня 2025 року мінімальний розмір аліментів на дитину віком до від 6 до 18 років становить 3196 грн, що перевищує розмір аліментів, визначених рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 січня 2011 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивачка скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивачка бажає скористатися такою можливістю.

Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідно суд дійшов висновку про необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 300,00 грн та, враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживають діти, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 141, 268, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ізмаїла Одеської області, на користь ОСОБА_5 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений згідно з рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 січня 2011 року із твердої суми на частку від його заробітку (доходу).

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Ізмаїла Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ізмаїла Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 к.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду, який відраховуються з дати складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 05.08.2025.

Суддя В.О. Луцюк