Справа №443/364/25
Провадження №2/443/384/25
РІШЕННЯ

іменем України

07 серпня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Шальвіра І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громада села П`ятничани в особі Бібрської міської ради Львівського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громада села П`ятничани в особі Бібрської міської ради Львівського району Львівської області (відповідач), в якій просить:

встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015474 від 26.02.2001, зареєстрованого на ім`я « ОСОБА_2 »;

визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,6398 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015474 від 26.02.2001.

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача по материній лінії ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Соколівської сільської ради, площею 1,6398 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015474 від 26.02.2001. На момент смерті ОСОБА_2 найближчою її родичкою була рідна сестра ОСОБА_3 , оскільки чоловік покійної ОСОБА_4 помер швидше, а дітей вони не мали. ОСОБА_5 у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї сестри ОСОБА_2 , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову №249 від 10.05.2011. Свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_5 не видавалося. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка позивача по материній лінії ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 0,7532 га, що належали покійній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015447 від 26.02.2001. Також, у склад спадщини увійшли земельні ділянки загальною площею 1,6398 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015474 від 26.02.2001, що вона фактично успадкувала після смерті ОСОБА_2 , але юридично не оформила. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишила заповіт від 24.12.2010 в користь позивача. Позивач у визначений законом термін звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї тітки ОСОБА_3 , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №359/2012 року, а 06.07.2013 йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно земельної ділянки площею 0,7532 га, що розташована на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015447 від 26.02.2001. У подальшому позивач 21.02.2025 звернувся в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 відносно земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, власником яких була ОСОБА_2 , спадкоємцем якої була ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, однак нотаріус своєю постановою відмовив у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки. Окрім того, із довідки Відділу №5 Головного Управління Держгеокадастру від 19.02.2025 року, вбачається, що Державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015474 від 26.02.2001 зареєстровано на « ОСОБА_2 », а у свідоцтві про смерть вона вказана як ОСОБА_2 , тобто є певні розбіжності у написанні імені власника земельних ділянок.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Представником позивача подано клопотання про витребування доказів (а.с.22, 42), заяву про розгляд підготовчого засідання за відсутності його та позивача, підтримання заявлених вимог та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.52), заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача і підтримання заявлених вимог у повному обсязі (а.с.60).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 18.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.16-17).

Ухвалами підготовчого засідання від 11.04.2025, 09.05.2025 витребувано докази (а.с.23-24, 43-44).

Ухвалою підготовчого засідання від 06.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.54-55).

Ухвалою судового засідання від 01.08.2025 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.69).

З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення.

Позиція суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. П`ятничани Жидачівського району Львівської області, про що свідчить актовий запис про смерть №10 від 25.11.2010 (а.с.50).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.2013, зареєстрованого у реєстрі за №633, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 0,7532 га, кадастровий номер :02:000:0609, що розташована на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, належної померлій згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015447 від 26.02.2001 (а.с.10).

За змістом довідки відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19.02.2025 на підставі рішення VІ сесії ІІІ скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 16.06.2000 №194 на ОСОБА_2 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ №015474 від 26.02.2001, реєстраційний номер 246. Площа земельної ділянки 1,6398 га (а.с.11).

Постановою завідувача Жидачівською ДНК від 21.02.2025 відмовлено ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Соколівської сільської ради, Львівського (Жидачівського) району, Львівської області, що належали сестрі ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої була сестра ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.13).

З матеріалів копії спадкової справи №249/2011 вбачається наявність заяви ОСОБА_3 від 28.03.2011 про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29-40).

З матеріалів копії спадкової справи №359/2012 вбачається наявність двох заповітів: один заповіт від 24.12.2010, зареєстрований у реєстрі за №111, яким ОСОБА_3 заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 . Другий заповіт від 17.03.2012, зареєстрований у реєстрі за №16, яким ОСОБА_3 заповіла належний їй будинок ОСОБА_6 . Крім цього, наявні свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.12.2020, зареєстроване у реєстрі за №2162, за змістом якого спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 є ОСОБА_6 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку, а також свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.2013, зареєстровані у реєстрі за №№632, 633, 634, 635, за змістом яких спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: грошового вкладу, земельної ділянки площею 0,7532 га та 0,2757 га, житлового будинку (а.с.61-68).

Згідно з довідкою ВК Бібрської міської ради Львівського району Львівської області №156 від 20.05.2025 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. П`ятничани Жидачівського району Львівської області та ОСОБА_2 , на яку зареєстровано Державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015474 від 26.02.2001, одна і та ж особа (а.с.53).

Зміст правовідносин.

Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неоднаковим записом прізвища власника майна у правовстановлюючому документі та документі, який посвідчує її особу, що ставить під сумнів належність їй цього правовстановлюючого документа та створює перешкоди позивачу в юридичному оформленні спадщини у позасудовому порядку.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на майно у порядку спадкування за заповітом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд.

До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, відповідно до приписів пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії.

Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, згідно з приписами частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно з приписами частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також, судом враховано положення статей 1216, 1218, 1220, 1225, 1233, 1296 ЦК України, які визначають поняття спадкування, склад спадщини, відкриття спадщини, спадкування права на земельну ділянку, поняття заповіту та право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Щодо наявності підстав для встановлення факту, що має юридичне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , на ім`я якої зареєстровано Державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015474 від 26.02.2001, та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. П`ятничани Жидачівського району Львівської області, є однією і тією ж особою. Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні письмовим доказом, а саме: довідкою ВК Бібрської міської ради Львівського району Львівської області №156 від 20.05.2025, яка узгоджується з іншими дослідженими судом письмовими доказами, не викликає сумнівів у своїй належності, допустимості та достовірності.

За наведених обставин, на переконання суду, безпосередньо досліджені судом зазначені вище докази у своїй сукупності є достатніми для встановлення зазначеного позивачем юридичного факту.

Суд зазначає, що встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації ним права на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Щодо наявності підстав для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_3 на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право власності на земельну ділянку площею 1,6398 га, яка розташована на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_2 , якій, у свою чергу, ця земельна ділянка належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015474 від 26.02.2001, реєстраційний номер 246.

З огляду на час смерті ОСОБА_3 спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК України. Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, визначеним у заповіті щодо зазначеної земельної ділянки. Він прийняв спадщину у встановлений законом спосіб, про що свідчать видані на його ім`я відповідні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше майно. Фактичних даних про наявність інших спадкоємців, які б могли претендувати на спадщину (зокрема на обов`язкову частку у спадковому майні), матеріали справи не містять.

Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на земельну ділянку площею 1,6398 га, яке набув у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим його представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1268, 1296 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до територіальної громада села П`ятничани в особі Бібрської міської ради Львівського району Львівської області (місцезнаходження: Львівська область, м. Бібрка, вул. Тарнавського, 22, ідентифікаційний код юридичної особи 26412390) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015474 від 26.02.2001, зареєстрованого за номером 246 на ім`я « ОСОБА_2 ».

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,6398 га, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015474 від 26.02.2001, реєстраційний номер 246.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 07 серпня 2025 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів