Справа № 130/746/25
Провадження №22-ц/801/1624/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач :Ковальчук О. В.
УХВАЛА

31 липня 2025 рокуСправа № 130/746/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Матківської М. В., Міхасішина І. В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником ОСОБА_2 , на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2025 року рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області вищевказаний позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за кредитним договором № 1540992 від 19.12.2019 року в розмірі 25 255 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422, 40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

15 червня 2025 року, не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

17 червня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду витребувано зазначену справу із Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

08 липня 2025 року з Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області надійшла дана цивільна справа для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

14 липня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено, вказану апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків, а саме для надання доказів сплати судового збору.

Як вбачається із комп`ютерної програми «Д-З», вказану ухвалу суду скаржник отримав 17 липня 2025 року в підсистемі «Електронний суд»

28 липня 2025 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява, в якій скаржник повторно просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

У тексті поданої заяви ОСОБА_2 наголошує, що ухвала апеляційного суду від 14 липня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні вищезгаданого клопотання про звільнення від сплати судового збору, постановлена із надмірним формалізмом та з ознаками дискримінації за ч. 3 ст. 161 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, представник ОСОБА_2 ще раз повідомляє, що, на його переконання, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому не повинна його сплачувати.

Дослідивши повторно подану заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст. 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Однією з основних засад судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Згідно з чинним цивільним процесуальним законодавством України реалізація права на апеляційне оскарження особою, яка звертається з апеляційною скаргою, передбачає виконання певних вимог щодо порядку апеляційного оскарження.

Так, відповідно до п. 1.6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду встановлено ставку судового збору в розмірі 150 відсотків, що підлягало сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Між тим, як визначено пунктом 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Правильне застосовування вищевказаної норми є очевидним, не викликає сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільняються від сплати судового збору, якщо вони є позивачами у справі, тобто звернулися з позовом до суду за захистом свого порушеного права або інтересу.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 404/4822/15-ц.

Як вже зазначалось в ухвалі апеляційного суду від 14 липня 2025 року, у цій справі ОСОБА_1 є відповідачем, і позовні вимоги пред`явлені до неї за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Відтак, скаржник, в даному випадку, не належить до пільгової категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки вона виступає відповідачем у цій справі, а тому правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору не має та судовий збір справляється на загальних підставах.

До аналогічних висновків про відсутність правових підстав для звільнення від сплати судового збору відповідачів - громадян, які віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, дійшов Верховний Суд у справі № 378/631/22 (ухвала від 28 грудня 2023 року), № 761/18365/20 (ухвала від 31 липня 2023 року), №754/533/18 (ухвала від 03 квітня 2023 року).

Варто також зауважити, що безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Право на доступ до правосуддя, хоча і є фундаментальним, але не є абсолютним. Це означає, що держава може встановлювати обмеження на це право, але вони повинні бути легітимними, переслідувати законну мету та бути пропорційними.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя, оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні (справа «Креуз проти Польщі» (KREUZ v. POLAND) від 19 червня 2001 року).

Отже, обставина на яку посилається заявник, як на підставу звільнення від сплати судового збору є необґрунтованою, у зв`язку з чим, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги необхідно вдруге відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, оскільки скаржником не було виконано вимоги ухвали апеляційного суду від 14 липня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху, таку апеляційну скаргу, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 357, ч. 3 ст. 185 ЦПК України, необхідно визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16 травня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О. В. Ковальчук

Судді: М. В. Матківська

І. В. Міхасішин