Справа № 438/665/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова, Ліуш А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором, покликаючись на те, що 22 лютого 2021 року відповідач та АТ «ОТП Банк», уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби в розмірі 52331 грн. Однак, з підстав неналежного виконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами договору про надання банківських послуг, у відповідача виникла заборгованість станом на 21 червня 2024 року в розмірі 59113,36 грн. 21 червня 2024 року, між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», укладено договір факторингу, на підставі чого відбулося відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача борг за договором та судовий збір.

Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження, позов разом з додатками у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, який було повернуто до суду. Відзиву до суду направлено не було, відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного переконання.

Судом встановлено, що 22 лютого 2021 року відповідач та АТ «ОТП Банк», уклали кредитний договір №. Пунктом 1.1. вказаного договору встановлено, що банк надає позичальнику кредит в розмірі 52331 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача станом на 21 червня 2024 року становить 59 113,36 грн., та складається з тіла кредиту в розмірі 30 612,95 грн., та заборгованості за відсотками в розмірі 28 500,41 грн.

Крім того, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту, орієнтовний графік платежів загальної вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту.

В матеріалах справи також міститься виписка по особовому рахунку відповідача, з якої вбачається наявність перерахування коштів для погашення заборгованості по кредитному договору від 22 лютого 2021 року.

21 червня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №21/06/24, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Згідно реєстру боржників №1 до договору факторингу, відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором , що був укладений між АТ «ОТП Банк» та відповідачем, загальний розмір заборгованості зазначений 28 500,41 грн.

Відповідно до вимог п.п.6.2.3 Договору право Вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого Фактор стає Новим Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання Фактором та Клієнтом умов, що визначені п.6 є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відтак, суд приходить до переконання про підставність та доведеність позовних вимог, а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при поданні позову до суду у розмірі 3028 грн.

Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 9 200 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу адвоката, суду було надано: договір про надання правової допомоги №03-07/24 від 03 липня 2024 року, акт приймання передачі наданих послуг від 15 липня 2024 року, згідно якого адвокатом було надано: первинну консультацію на суму 1 000 грн., правовий аналіз документів, ситуації з застосуванням законодавства, правових наслідків ВС та Європейського суду з прав людини на суму 4 000 грн., підготовку позовної заяви на суму 4 200 грн.

Так, суд приходить до переконання, що зазначення адвокатом в акті про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом, таких послуг як: первинну консультацію на суму 1 000 грн., правовий аналіз документів, ситуації з застосуванням законодавства, правових наслідків ВС та Європейського суду з прав людини на суму 4 000 грн., - як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим, і неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги, та на переконання суду має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги. Вказана позиція суду повністю узгоджується з окремою думкою суддів Великої Палати від 07 липня 2021 року, в справі №910/12876/19.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу було надано професійну правничу допомогу, однак заявлені витрати в розмірі 9 200 грн., є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а тому, стягненню на його користь підлягають витрати в розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265, 274, 279, 280-281 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», /, юридична адреса: площа Солом`янська, 2, місто Київ/ заборгованість в розмірі 59 113,36 /п`ятдесят дев`ять тисяч сто тринадцять/ гривень 36 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» /, юридична адреса: площа Солом`янська, 2, місто Київ/ судовий збір в розмірі 3028 /три тисячі двадцять вісім/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» /, юридична адреса: площа Солом`янська, 2, місто Київ/ витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 /дві тисячі/ гривень.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.І. Ліуш