ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

встановила:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з цим позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2025 року вказану справу передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Водночас, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.06.2025 вказану цивільну справу передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Ухвала мотивована тим, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Крім того, згідно з відповіддю № 1501468 від 20.06.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що також не відноситься за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Водночас, зазначено про те, що позивач додала до матеріалів справи Акт обстеження на факт проживання особи без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з якого вбачається, що позивач фактично постійно проживає без реєстрації за цією адресою, однією сім`єю з донькою ОСОБА_2 , що також не відноситься до підсудності Києво-Святошинського районного суду Київської області.

З огляду на це, матеріали цивільної справи направлені за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2025 справа надійшла в провадження судді Анапріюк С.П.

Перевіривши матеріали цивільної справи, вважаю, що зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Фастівським міськрайонним судом Київської області та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У поданому до Фастівського міськрайонного суду Київської області позові позивач посилається на положення вказаної процесуальної норми та зазначає адресу своєї реєстрації: АДРЕСА_2 .

Зазначені обставини підтверджуються також витягом з реєстру територіальної громади, сформованого 23.02.2025, згідно з яким, позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Аналогічні відомості містяться у відповіді №1501468 від 20.06.20.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 169).

Крім того, в матеріалах справи наявна ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 04 вересня 2024 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Зі змісту цієї ухвали вбачається, що позивач зверталася з аналогічним позовом до Святошинського районного суду м. Києва за місцем своєї реєстрації, тобто за правилами альтернативної підсудності, як це передбачено ч. 1 ст. 28 ЦПК України, оскільки позивач з з 18.05.2018 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, позивачці відомо, що підсудність цього спору визначена законом Святошинському районному суду м. Києва.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Суди утворюються, реорганізуються і ліквідуються законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

З наявних у матеріалах справи доказів суд не вбачає визначених процесуальним законом підстав для звернення позивача з цим позовом до Фастівського міськрайонного суду Київської області, що виключає можливість відкриття провадження у цій справі вказаним судом.

Водночас, наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що ця справа відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Святошинського районного суду міста Києва.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про наявність підстав для передачі цієї справи на розгляд Святошинському районному суду міста Києва (за місцем реєстрації позивача).

Згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на викладене, керуючись ст. 28, 31, 32 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Цивільну справу № 381/1079/25 (провадження № 2/381/2058/25) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, передати на розгляд за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва (03148, м. Київ, вул. Якуба Колоса, 27а).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК