ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Соловей Г.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою Відділу державного архітектурно-будівельного контролю ВК Фастівської міської ради до МП «Перспектива», треті особи Фастівська міська рада Київської області, ОСОБА_1 , МПП «Вікторія» про знесення самочинно збудованого об`єкта, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2025 року позивач Відділ державного архітектурно-будівельного контролю ВК Фастівської міської ради в особі начальника Мосійчук Д.Л. звернулися до суду з позовом до відповідача МП «Перспектива» про знесення самочинно збудованого об`єкта. Позовна заява обґрунтована тим, що 05.06.2025 року на адресу ВК Фастівської міської ради надійшла заява ОСОБА_2 про те, що по АДРЕСА_1 ведеться незрозуміле будівництво. Реагуючи на дану заяву, 05.06.2025 року працівниками виконавчого комітету, комісійно було проведено обстеження та в ході візуального обстеження виявлено, що МП «Перспектива» здійснює самочинне будівництво, а саме реконструкцію громадської будівлі без дозвільних документів в межах земельної ділянки з кадастровим номером :09:007:0058. вказана земельна ділянка є комунальною власністю територіальної громади в особі Фастівської міської ради. Договір оренди землі укладений між Фастівською міською радою та МП «Перспектива» закінчив свою дію 27.02.2024 року та не поновлювався. За результатами обстеження було складено акт з вимогою зупинити виконання будь-яких будівельних робіт та привести об`єкт до попереднього стану. Проте, станом на момент звернення до суду, самочинно збудований об`єкт не демонтовано. У зв`язку з чим, просять винести рішення про знесення самочинно збудованого об`єкта на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :09:007:0058) за рахунок МП «Перспектива» в особі директора Симонця Анатолія Михайловича.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" визначено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів, а тому при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, правового статусу суб`єкта звернення та відповідний статус учасників справи.

Таким чином, судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом із предметним критерієм для визначення юрисдикції має враховуватися також суб`єктний чинник.

Відповідно до статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: земельні спори, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Частиною 1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності; крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 р. у справі № 916/2813/18, від 16.02.2021 р. у справі № 910/2861/18).

При цьому критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є: по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства; по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, зазвичай, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги до МП «Перспектива» позивач вказує, що між Фастівською міською радою та МП «Перспектива» було укладено Договір оренди землі, який закінчив свою дію 27.02.2024 року. Право на поновлення договору оренди землі МП «Перспектива» не використане. Разом з тим, на орендованій земельній ділянці МП «Перспектива» проводиться самочинне будівництво (реконструкція будівлі).

Суд вважає, що характер правовідносин, що виникли між сторонами, свідчить про те, що спір пов`язаний з правом оренди земельної ділянки, на якій проводиться самочинне будівництво, яке позивачем Відділом державного архітектурно-будівельного контролю ВК Фастівської міської ради не визнається, а позовні вимоги про зобов`язання МП «Перспектива» за власний рахунок знести самочинно збудований об`єкт, стосуються прав та інтересів сторін саме як учасників господарських відносин.

З огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах і їх суб`єктний склад, вважаю, що спір про зобов`язання МП «Перспектива» вчинити дії у даній справі, який виник між Відділом державного архітектурно-будівельного контролю ВК Фастівської міської ради та юридичною особою МП «Перспектива», не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції господарського суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Одночасно, суд роз`яснює позивачу його право звернутися до господарського суду з позовною заявою в порядку господарського судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за позовною заявою Відділу державного архітектурно-будівельного контролю ВК Фастівської міської ради до МП «Перспектива», треті особи Фастівська міська рада Київської області, ОСОБА_1 , МПП «Вікторія» про знесення самочинно збудованого об`єкта відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей