Справа № 127/8322/25
Провадження № 2/127/1511/25
УХВАЛА

31 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Іщук Т. П., розглянувши цивільну справу за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області є вказана цивільна справа.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2025 року (повний текст виготовлений 18 липня 2025 року) позовну заяву заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування земельної ділянки - залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання суду документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви 17 березня 2025 року.

В установлений судом строк документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, як те вимагалось ухвалою суду від 16 липня 2025 року, суду надано не було.

Натомість 28 липня 2025 року через систему «Електронний суд» заступником керівника Вінницької окружної прокуратури Вінницької області прокурором Семенюком В.А. до суду було направлено «заяву на виконання ухвали суду від 16.07.2025», виклавши у ній свої запереченнями щодо вимог судового рішення.

Отже, позивачем всупереч вимог, визначених ухвалою суду від 16 липня 2025 року, судове рішення не виконав, недоліки не усунув.

Наразі суд, залишаючи позовну заяву без руху, врахував, що 09 квітня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача».

Цим Законом було внесено зміни до ряду норм законодавства та його положення мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

При цьому поза увагою прокурора, залишилось те, що цим Законом доповнено ч. 5 ст. 390 наступного змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеномузаконом, чинна на дату подання позовної заяви».

З системного аналізу цих норм закону, які мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, слідує, що за наслідками розгляду справи про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади суд виносить рішення про витребування майна виключно за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. При цьому, приймаючи рішення про витребування майна, суд вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Перерахування грошових коштів здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Отже, внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості спірного майна на депозитний рахунок суду є обов`язковою передумовою для розгляду справи з метою забезпечення можливості дотримання і виконання вимог закону на момент ухвалення рішення у справі, незалежно від результату розгляду справи.

Тобто повинна бути передумова для розгляду справи, а не розгляд справи заради його розгляду.

Вказані норми є обов`язковими для застосування у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

Суд також врахував, що добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства та за змістом ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Добросовісність чи недобросовісність особи - це правовий висновок, який робиться судом на підставі встановлених обставин справи безпосередньо під час розгляду справи по суті, а не на стадії відкриття провадження чи підготовчого провадження чи за вказівкою позивача про недобросовісність відповідача.

Суд зауважив, що на стадії підготовчого провадження суд не вирішує питання належності, допустимості, достовірності чи достатності доказів, дослідження яких відбувається лише під час розгляду справи по суті, а оцінка під час ухвалення судового рішення, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

При цьому, акцентував увагу, що відповідно до положень ст.387 ЦК України майно може бути витребувано, якщо воно перебуває в іншої сторони без відповідної правової підстави.

Наразі відповідач є четвертим власником спірної земельної ділянки та на набув право власності на неї відповідно до договору купівлі-продажу.

Суд також врахував, що вказаним законом також було внесено зміни, зокрема, до ч. 4 ст. 177 і ч. 2 ст. 185 ЦПК України.

При цьому звернув увагу, що хоча позовна заява подана до набрання чинності вказаним законом, однак правовідносини тривають, положення цього Закону поширюються на виниклі правовідносини, норми вказаного Закону мають зворотню дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна та відповідно підлягатимуть застосування судом під час ухвалення судового рішення у даній справі.

Крім того, акцентував, що вимога про необхідність додавання до позову документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, не є встановленням нового обов`язку для учасника судового процесу, а є однією з процесуальних вимог до позовної заяви органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, станом на дату подання позовної заяви 17 березня 2025 року.

Щодо твердження прокурора, що вимога про зобов`язання позивача внести кошти на депозитний рахунок протягом п`яти днів суперечить бюджетному законодавству та є завідомо неможливим до виконання, а також у прокурора відсутня законні повноваження та практична можливість замовити оцінку спірного майна, то суд зауважує, що як строк для усунення недоліків позовної заяви, так і вимоги до позовної заяви встановлені нормами ЦПК України. При цьому, суд зауважує, що прокурор, діючи в інтересах органу місцевого самоврядування, жодних клопотань з цього приводу не надав.

Водночас з огляду на непогодження в цілому прокурором з ухвалою суду від 16 липня 2025 року вказані обставини не є визначальними при виконанні цього судового рішення.

Наразі ухвала суду від 16 липня 2025 року не виконана.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.13 ст.187 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, що не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», ст. 2, 4, 12, ч. 13 ст. 187, 257-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування земельної ділянки, залишити без розгляду.

Залишення без розгляду заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: