23.07.2025 Провадження по справі № 2/940/221/25
Справа № 940/243/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 липня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Косович Т.П.

при секретарі Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 36937,04 грн. грошових коштів як частину несплаченого страхового відшкодування та з ОСОБА_1 29414,23 грн. грошових коштів як частину страхового відшкодування в порядку суброгації, а також судові витрати по справі.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27.07.2021 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2371/21-Тз/ЗП111, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

23 березня 2022 року о 9.10 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме громадянин ОСОБА_1 на 626-му кілометрі 150 м автомобільної дороги М-30 Стрий Тернопіль Кропивницький Знам`янка Луганськ Ізварине, керуючи автомобілем «Кенворт Т2000», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом «Nooteboom Оsd-6805v», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не врахував дорожню обстановку під час здійснення обгону, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «Fliegel TWP180», реєстраційний номер НОМЕР_4 , чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, і таким чином скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16.05.2022 року у справі № 392/315/22 винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1 .

В результаті ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно зі звітом СПД ОСОБА_3 про проведення оцінки колісного транспортного засобу № 195 від 26.04.2022 року, вартість відновлювального ремонту даного автомобіля склала 191356,55 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників 107422,12 грн., а за рахунком СТО (ФОП ОСОБА_4 ) № SC від 17.05.2022 року - 147285 грн.

У подальшому на підставі вказаного рахунку СТО та страхового акту № 006.00470722-1 від 23.05.2022 року, позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на загальну суму 136836,35 грн., які перерахував на рахунок СТО платіжним дорученням № 25799021 від 24.05.2022 року.

На момент ДТП відповідальність власника транспортного засобу «Кенворт Т2000», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була забезпечена полісом страхування в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», а тому до позивача перейшло право вимоги на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, яку ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодувало частково - на суму 70485,08 грн.

З огляду на це позивач просить стягнути ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» несплачене страхове відшкодування в сумі 36937,04 грн. з розрахунку 107422,12 (вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників) 70485,08 грн. (виплачене страхове відшкодування).

Іншу частину заподіяної матеріальної шкоди в сумі 29414,23 грн. позивач в порядку ст. 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 як винної в скоєнні ДТП особи з розрахунку 136836,35 грн. (виплачене страхове відшкодування) 107422,12 грн. (належне страхове відшкодування відповідно полісу).

Відповідачем ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що вартість відновлюваного ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля має визначатись з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, згідно якої страховик відшкодовує не повну вартість пошкоджених складових частин, а з урахуванням коефіцієнта їх фізичного зносу.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» Сакун А.О. не прибула, надіслала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Павлюк В.С. позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що страховою компанією має бути відшкодовано вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «DAF XF460» відповідно до рахунку СТО (ФОП ОСОБА_4 ) № SC від 17.05.2022 року з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, який за звітом СПД ОСОБА_3 про проведення оцінки колісного транспортного засобу № 195 від 26.04.2022 року склав 0,5345, тобто 10448,73 грн., інша частина страхового відшкодування має бути сплачена винною у ДТП особою ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, судова повістка, надіслана йому рекомендованим листом з повідомленням на адресу зареєстрованого місця проживання, повернулася до суду не врученою за відсутністю адресата.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.07.2022 року у справі № 908/3468/13, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку, суду.

Судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова Верховного Суду від 12.10.2022 року у справі № 727/5718/21), в даному випадку судова повістка ОСОБА_1 вважається врученою 10.07.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що 27.07.2021 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2371/21-Тз/ЗП111, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16.05.2022 року у справі № 392/315/22 встановлено, що 23.03.2022 року з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення п. 13.1 ПДР України та накладеного адміністративне стягнення.

Згідно зі звітом СПД ОСОБА_3 про проведення оцінки колісного транспортного засобу № 195 від 26.04.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 191356,55 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників 107422,12 грн., коефіцієнт зносу складає 0,5345.

Згідно рахунку СТО (ФОП ОСОБА_4 ) № SC від 17.05.2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 147285 грн., в тому числі 23148 грн. - вартість робіт та 124137,08 грн. вартість запчастин та паливно-мастильних матеріалів.

На підставі вказаного рахунку СТО та страхового акту № 006.00470722-1 від 23.05.2022 року, позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на загальну суму 136836,35 грн., які перерахував на рахунок СТО платіжним дорученням № 25799021 від 24.05.2022 року. В основу розрахунку було взято саме рахунок СТО (ФОП ОСОБА_4 ) № SC від 17.05.2022 року.

На момент ДТП відповідальність власника транспортного засобу «Кенворт Т2000», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була забезпечена полісом страхування №001740178 в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Платіжним дорученням № 00081012 від 15.08.2022 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» перерахувало ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 70485,08 грн. страхового відшкодування, виплаченого внаслідок пошкодження транспортного засобу «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи.

Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні (кредитора), тому, з урахуванням статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються саме положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (Постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961 - IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, розраховуються у порядку, встановленому законодавством, з урахуванням зносу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 910/6094/17 від 02.05.2018, по справі № 910/5001/17 від 12.03.2018, по справі № 910/20199/17 від 01.06.2018, по справі № 910/22886/16 від 01.02.2018, по справі № 910/171/17 від 02.10.2018.

Отже застосування коефіцієнту фізичного зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля у спірних відносинах є обов`язковим.

Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з пунктом 2.3 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Тому при визначені розміру страхового відшкодування страховик зобов`язаний врахувати коефіцієнт фізичного зносу, у зв`язку із чим страховик обмежений щодо виплати розміру страхового відшкодування, зокрема, вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 зі справи № 3-50гс15, у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справи № 910/1272/18, у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 910/12722/18).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивачем було зроблено розрахунок страхового відшкодування потерпілій особі за пошкодження автомобіля «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі рахунку СТО (ФОП ОСОБА_4 ) № SC від 17.05.2022 року, а тому саме цей рахунок має братись за основу для відшкодування сплаченого страхового відшкодування.

Розраховуючи суму, яка має бути відшкодована ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», суд керується Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, згідно якої страховик відшкодовує не повну вартість пошкоджених складових частин, а з урахуванням коефіцієнта їх фізичного зносу.

Із рахунку СТО (ФОП ОСОБА_4 ) № SC від 17.05.2022 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 147285 грн., в тому числі 23148 грн. - вартість робіт; 124137,08 грн. вартість запчастин та паливно-мастильних матеріалів, яка з урахування коефіцієнту зносу 0,5345 становить 57785,81 грн. Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахування коефіцієнту зносу становить 80933,81 грн. (23148+57785,81).

Враховуючи відшкодування ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 70485,08 грн. страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , то несплаченою сумою залишається 10448,73 грн. (80933,81-70485,08), які суд стягує з відповідача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Разом з тим, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати покладається на особу, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Чинним законодавством передбачено як стягнення відшкодування шкоди на підставі звітів про вартість матеріальної шкоди для подальшого ремонту автомобіля, або отримання відшкодування, якщо особа не бажає відновлювати транспортний засіб, так і за доказами про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля (рахунки СТО тощо).

Таким чином, оскільки позивач відповідно до рахунку СТО (ФОП ОСОБА_4 ) № SC від 17.05.2022 року відшкодував потерпілій особі за пошкодження автомобіля «DAF XF460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 136836,35 грн. заподіяних збитків, які перерахував на рахунок СТО, а з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» підлягає відшкодуванню 80933,81 грн., то з особи, яка завдала шкоду, а саме з ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню 55902,54 грн. (136836,35-80933,81) страхового відшкодування в порядку суброгації.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У даному випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-691цс15 зроблено висновок проте, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої незважаючи на те, що збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічні висновки, викладеного Верховним судом у постановах від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц, від 13.06.2019у справі №370/2787/18, від 30.10.2019 у справі №753/4696/16-ц, від 21.02.2020 у справі №755/5374/18, та від 22.04.2020 у справі №756/2632/17.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3028 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 62524680 від 07.02.2025 року, а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України дані витрати стягує з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 476,84 грн. з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та 2551,16 грн. з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

ухвалив:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до приватного акціонерного товарситва «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», , місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, - 10448 (десять тисяч чотириста сорок вісім) гривень 73 копійки несплаченого страхового відшкодування та 476 (чотириста сімдесят шість) гривень 84 копійки сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», , місцезнаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, - 55902 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот дві) гривні 54 копійки страхового відшкодуванням в порядку суброгації та 2551 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 16 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 30 липня 2025 року.

Суддя: Т.П.Косович