П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду

м. Києва від 24 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В судовому засіданні 24 березня 2025 року ОСОБА_2 заявив усне клопотання про надання строку для примирення тривалістю шість місяців для збереження сім`ї.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2025 року задоволено частково клопотання відповідача про надання строку для примирення та зупинено провадження у справі за позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 02 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» позивач направила апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що представник позивача в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення клопотання про надання строку для примирення.

Вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження у справі, оскільки, порушуватиметься право на вирішення спору протягом розумного строку, а примирятися з відповідачем вона не має наміру.

Вказує, що понад 3 місяці справа перебувала на розгляді у судді Солом`янського районного суду м. Києва і зупинення розгляду справи для примирення є порушенням розумного строку, визначеним ЦПК України.

Також, позивач зазначила, що окрім розірвання шлюбу, заявлено вимогу про стягнення аліментів на малолітніх дітей, і зупинення розгляду справи позбавляє їх спільних дітей можливості на користування благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для їх благополуччя, оскільки відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча є працездатною особою, отримує дохід.

Станом на день розгляду справи апеляційним судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків:

Згідно з п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.253 ЦПК України у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.

Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відсутні підстави для зупинення провадження у справі оскільки порушуватиметься право на вирішення спору протягом розумного строку, а примирятися з відповідачем ОСОБА_1 не має наміру.

Також посилається на те, що представник позивача в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення клопотання про надання строку для примирення.

Апеляційний суд не може врахувати наведені доводи апелянта.

Згідно з ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. Суди повинні використовувати надану законом можливість вживати заходів для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя року», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем та наполягає на можливості збереження шлюбу та примирення між сторонами.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження, зазначав, що при вирішенні клопотання відповідача враховував наявність у подружжя неповнолітніх дітей та дійшов висновку про надання строку для примирення сторонам строком у три місяці для можливості збереження сім`ї.

Враховуючи, що судом першої інстанції виконано вимоги статті 260 ЦПК України щодо зазначення в ухвалі мотивів, з яких він дійшов висновків, надаючи подружжю строк на примирення та з цих підстав зупиняючи провадження у справі, апеляційний суд вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

Колегія суддів звертає увагу, що перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, передбачений частиною 1 статі 353 ЦПК України. Відповідно до вказаного переліку окремо від рішення по справі може бути оскаржена ухвала суду про зупинення провадження по справі. При цьому окреме оскарження ухвали щодо надання учасникам строку на примирення в порядку статті 111 СК України чинним законодавством не передбачене.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що надання строку на примирення суперечить закону та моральним засадам суспільства, колегією суддів не можуть бути враховані, оскільки ухвала суду першої інстанції підлягає оскарженню лише в частині зупинення провадження, а не самої доцільності надання строку для примирення подружжя. Зазначені обставини є предметом дослідження судом при розгляді справи по суті та не впливають на обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам строку для примирення, що обумовлено відсутністю згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі відповідають фактичним обставинам справи, судом дотримано норми процесуального права, що відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько