Справа № 352/1163/25
Провадження № 2/352/747/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Олійника М. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Кукули О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Технокомпозит» було укладено електронний Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №DNH0MA-20AP11C від 25.11.2020 року, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 . 08.09.2024 на 127 км + 550м а/д М06 «Київ-Чоп» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Nissan Navara д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно з постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 21.09.2023 року, винним у вчиненні ДТП є ОСОБА_1 , якого притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 36227 від 18.09.2023, вартість відновлювального ремонту складає 549 025,31 грн. На підстав заяви страхувальника ПАТ «СК «ВУСО» йому було здійснено перерахування грошових коштів у розмірі 410 715,90 грн. Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховим актом №2318008-1 від 13.10.2023 року та платіжним дорученням №48031 від 13.10.2023 року. Однак, після виплати страхового відшкодування на користь страхувальника, ПАТ«СК «ВУСО» стало відомо, що ОСОБА_1 має посвідчення НОМЕР_3 . Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій після сплати на користь страхувальника страхового відшкодування у ПАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до МТСБУ щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн. ПАТ«СК «ВУСО» звернулось до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. 02.01.2024 МТСБУ здійснило виплату ПАТ «СК «ВУСО» у розмірі 160 000 грн. Дана виплата підтверджується довідкою-підтвердженням коштів №2866/2025/вих від 09.05.2025. Таким чином, оскільки сума понесених збитків в повному обсязі не була сплачена МТСБУ, то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування від МТСБУ та сумою фактично завданих збитків, а саме 250 715,90 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 . З метою врегулювання спору в досудовому порядку відповідач відшкодував шкоду частково в розмірі 12 535,80 грн, що підтверджується довідкою-підтвердженням надходження коштів №2865/2025/вих від 09.05.2025. Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача на відшкодування завданої шкоди у розмірі 238 180,10 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «ВУСО» суму завдано матеріальної шкоди у розмірі 238 180,10 грн. та судові витрати у розмірі 3 028,00 грн.

Ухвалою від 23 травня 2025 року суд відкрив провадження у справі, за правилами загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 23 червня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 25.11.20 року між ПАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «Науково-виробнича фірма «Технокомпозит» було укладено електронний Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №DNH0MA-20AP11C, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.12-18).

08.09.2024 на 127 км + 550м а/д М06 «Київ-Чоп» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Nissan Navara д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Згідно з постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 21.09.2023 року, винним у вчиненні ДТП є ОСОБА_1 , якого притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.84-85).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №36227 від 18.09.2023, вартість відновлювального ремонту складає 549 025,31 грн (а.с. 33-78).

На підстав заяви страхувальника ПАТ "СК "ВУСО" було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок страхувальника у розмірі 410 715,90 грн. Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховим актом №2318008-1 від 13.10.2023 року та платіжним дорученням №48031 від 13.10.2023 року (а.с.80-81).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій після сплати на користь страхувальника страхового відшкодування у ПАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до МТСБУ щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування. 02.01.2024 МТСБУ здійснило виплату ПАТ «СК «ВУСО» у розмірі 160 000 грн.

Згідно з довідкою-підтвердженням надходження коштів від 09.05.2025 року вбачається, що 02.01.2024 року надійшло 160 000 грн. від МТСБУ (а.с.82).

Відповідно до довідки-підтвердження надходження коштів від 09.05.2025 року вбачається, що 01.03.2024 року надійшло 12 535,80 грн від відповідача ОСОБА_1 (а.с.83).

Таким чином, оскільки сума понесених збитків (з урахуванням Постанови Правління Національного банку України №109 від 30.05.2022 максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, складає 160 000 грн на одного потерпілого) в повному обсязі не була сплачена МТСБУ, то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування від МТСБУ та сумою фактично завданих збитків, а саме 250 715,90 грн. = (410 715,90 (фактичний розмір шкоди) 160 000 грн. (сума страхового відшкодування сплачена МТСБУ) підлягає стягненню є відповідача.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Згідно з приписами ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч.1 ст. 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Учасники справи згідно з її матеріалами мають зобов`язання: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП.

Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідач на час розгляду справи відзив по справі та докази на підтвердження своїх заперечень не надав, не заявив клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні, не повідомив про причини неможливості подати такі докази. А відтак фактично не заперечував проти фактичних обставин справи.

Отже, ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суд вважає обґрунтованими і доведеними.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 028,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 979, 993, 1166 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 3, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 289, 354-355 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригодизадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 238 180 (двісті тридцять вісім тисяч сто вісімдесят) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, .

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Максим ОЛІЙНИК