Справа № 951/327/25
Провадження №2-о/951/57/2025
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

04 серпня 2025 року селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Лавренюк О.М.,

за участю секретаря судового засідання Горохівської Ю.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Бойка П.В.,

представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Кравціва Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у якій просила встановити факти, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого рідного брата військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , та отримувала від ОСОБА_2 допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів її існування.

Ухвалою суду від 17.06.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати суддею одноособово та призначено у справі судове засідання на 21.07.2025.

Ухвалою суду від 21.07.2025, постановленою у судовому засіданні, відкладено розгляд справи на 04.08.2025.

23.07.2025 від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у якому просить зупинити провадження у справі №951/327/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №308/17634/23. В обгрунтування клопотання зазначено, що Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду ухвалою від 05.03.2025 справу № 308/17634/23 за заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1, про встановлення факту перебування особи на утриманні було передано розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду звернула увагу на те, що за змістом статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" утриманцями, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Тому ключовим питанням при вирішенні того, чи перебувала онука на утриманні загиблого військовослужбовця, є те, чи має така онука саме як член його сім`ї право на пенсію у разі втрати годувальника.

Отже, після відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги встановлення в окремому провадженні у порядку цивільного судочинства того, що онука загиблого військовослужбовця була його утриманкою, означатиме встановлення її належності до членів його сім`ї та визнання права такої онуки на отримання пенсії у разі втрати годувальника. Проте загальний суд за правилами цивільного судочинства не може, встановлюючи факт перебування на утриманні, визнавати належність онуки до членів сім`ї загиблого військовослужбовця та створювати передумови як для вирішення спору про право на призначення й отримання одноразової грошової допомоги, так і для вирішення спору про право такого утриманця на отримання пенсії у разі втрати годувальника і набуття такого права.

Водночас Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зауважив, що у постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду розглядала питання юрисдикційності справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Зазначила, що судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення такого факту, є загальний суд, який діє за правилами цивільного судочинства.

У зазначеній постанові, на переконання колегії суддів, Велика Палата Верховного Суду сформулювала загальний (універсальний) висновок, за змістом якого будь-який факт з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги має розглядатися в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні, а також фактично виснувала, що між заявниками та державою в особі відповідного органу військового управління не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальноїдопомоги.

Виходячи з наведених обставин ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 23.04.2025 справу № 308/17634/23 було прийнято до провадження.

Представник заінтересованої особи у поданому клопотанні покликався на те, що правовідносини у вказаній справі є подібним до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 308/17634/23, а саме: 1. Заявник звернулася до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою отримання одноразової грошової допомоги за загибель брата; 2. Міноборони в ході розгляду даної справи заперечується факт перебування заявниці на утриманні у брата з мотивів недоведеності такого. Крім того, Міноборони у поясненнях на заяву про встановлення факту перебування на утриманні зазначає, що із поданих заявником документів не слідує, що вона відноситься до кола осіб, визначених частиною 4 статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (згідно статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції на день виникнення права, до кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, належать утриманці. Поряд з цим утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця), однак заявником не надано документів які б підтверджували право на призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» або факт призначення даного виду пенсії), а отже відсутні правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги, яку має меті отримати заявник.

Ураховуючи викладене, представник заінтересованої особи вважає, що дану справу слід зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільноїсправи № 308/17634/23.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Кравців Р.Ю. клопотання про зупинення провадження у справі підтримав повністю з підстав, наведених у ньому та просив клопотання задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Бойко П.В. у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання представника заінтересованої особи про зупинення провадження у справі, просили у його задоволенні відмовити. Представник заявника, зокрема, зазначив про безпідставність такого клопотання та відсутність перешкод для розгляду заяви по суті. Вказав, що правовідносини у даній справі не є подібним до правовідносин, які є предметом розгляду справи, що перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду. На переконання представника заявника, зупинення провадження у справі є недоцільним та може призвести до необґрунтованого затягування розгляду даної справи.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Заслухавши думку учасників справи, розглянувши клопотання представника заінтересованої особи про зупинення провадження у справі, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.03.2025 справу №308/17634/23 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Ухвала мотивована тим, що розгляд справи в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства неможливий за наявності спору про право, у тому числі й про право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги та без відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21, шляхом його конкретизації з мотивів, наведених в ухвалі про передачу справи, суд позбавлений можливості самостійно ухвалити остаточне рішення у цій справі, що зумовлює необхідність використання повноважень Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 23.04.2025 прийнято до розгляду справу №308/17634/23 про встановлення факту перебування особи на утриманні. Як вбачається зі змісту ухвали від 23.04.2025 у справі № 308/17634/23, приймаючи справу до свого провадження Велика Палата Верховного Суду, зазначила, що мотиви, викладені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.03.2025, є обґрунтованими й такими, що містять підстави для прийняття справи до провадження відповідно до частини четвертої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо можливості встановлення судом в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства факту перебування особи на утриманні військовослужбовця з метою подальшого оформлення одноразової грошової допомоги у контексті раніше сформульованих Великою Палатою Верховного Суду висновків у постанові від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21.

Станом на 04.08.2025 рішення за результатами розгляду вказаної справи в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутнє.

Предметом заяви у справі №951/327/25 є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту перебування заявника на утриманні загиблого брата військовослужбовця. Метою подання заяви є можливість призначення та виплати заявнику одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження в справі у випадку, зокрема, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Тлумачення пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України свідчить про те, що суд може зупинити провадження у справі лише у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку: а) палатою; б) об`єднаною палатою; в) Великою Палатою Верховного Суду та прийняття ними справи до свого провадження.

У постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 265/2189/20 вказано, що: «підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої Верховний Суд може прийняти постанову, у якій міститься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати (частина друга статті 416 ЦПК України)».

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку про наявність передбаченої пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України підстави для зупинення провадження у справі, оскільки правовідносини у даній справі є подібними за предметом та підставами, умовами застосування правових норм з правовідносинами у справі №308/17634/23, відтак провадження у справі слід зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи №308/17634/23, з метою забезпечення єдності судової практики та ухвалення законного та справедливого рішення за наслідками розгляду справи №951/327/25.

Такий висновок суду щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі відповідає актуальній практиці Верховного Суду. Аналогічний підхід застосовано, зокрема, Верховним Судом в ухвалі від 25.06.2025 у справі № 161/14185/24, якою зупинено касаційне провадження у справі за заявою про встановлення факту перебування заявника на утриманні брата до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 308/17634/23.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтями 260, 261, 293, 294, 315, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника заінтересованої особи: Міністерства оборони України Кравціва Романа Юрійовича про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Провадження у цивільній справі №951/327/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №308/17634/23.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 05 серпня 2025 року.

Головуючий суддя О.М. Лавренюк