ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 642/3223/25
№ провадження 2/646/3571/2025
У Х В А Л А

04.08.25 місто Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Іщенко О. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова з Холодногірського районного суду міста Харкова за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з вимогою стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 8000,00 доларів США.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов такого висновку.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, представник позивача, адвокат Юсубова Д. В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1244344 від 05 червня 2025 року, звернулась до суду з вказаною вище позовною заявою.

Відповідно до частини сьомої статті 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно із частиною першою статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини першої статті 60 Цивільного процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно із частиною четвертою статті 62 Цивільного процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Як встановлено частинами першою та другою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Тобто, обсяг повноважень адвоката зазначається у договорі, а не в ордері, який є лише документом, що посвідчує повноваження адвоката на вчинення таких процесуальних дій.

Окремо суд наголошує, що зазначення адвокатом на ордері про необмеження його процесуальних прав у відповідності до договору про надання правової (правничої) допомоги не є належним підтвердженням обсягу повноважень, в розумінні положень статті 626 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 4) частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/23346/16 від 14 березня 2018 року, чітка та передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду.

У разі відсутності довіреності з вичерпним переліком повноважень, правомочність адвоката як представника щодо підписання документів від імені свого довірителя, повинна підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно наданих йому повноважень чи шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Системний аналіз наведених норм діючого законодавства дає підстави для висновку, що, повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання заяви від імені позивача повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно обсягу наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 811/1507/18 від 29 травня 2019 року у справі № 202/5348/18.

Крім того, згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/5420/18 від 01 липня 2020 року, ордер є достатнім документом лише для підтвердження повноважень адвоката представляти інтереси особи, але тільки у договорі зазначається весь перелік повноважень, наданих стороною адвокату.

Окремо суд наголошує, що згідно із долученим до матеріалів позовної заяви ордером на надання правничої допомоги серії АР № 1244344 від 05 червня 2025 року, адвокат Юсубова Д. В. уповноважена надавати правничу допомогу Ситнику В. В. у Холодногірському районному суді міста Харкова та Харківському апеляційному суді. В той час, як справа надійшла в провадження судді Основ`янського районного суду міста Харкова.

Таким чином, повноваження представника позивача не підтверджено у порядку встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством України.

Згідно із пунктом 2) частини третьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Всупереч зазначеній вище правовій нормі, представником позивача у позовній заяві не зазначено відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти позивача та відповідача.

Відповідно до частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно із частиною другою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність залишити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, надавши позивачу строк для усунення недоліків шляхом долучення до позовної заяви належних та достатніх доказів на підтвердження повноважень представника позивача, а також зазначення відомих номерів засобів зв`язку та адрес електронної пошти позивача та відповідача.

Керуючись частиною першою статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків: долучення до позовної заяви належних та достатніх доказів на підтвердження повноважень представника позивача; зазначення відомих номерів засобів зв`язку та адрес електронної пошти позивача та відповідача.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем цієї ухвали.

Суд попереджає, що у разі не усунення вказаних недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Іщенко