Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/2040/14-ц
Провадження №: 2-в/332/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючої судді - Сапунцова В.Д.,

секретаря судового засідання - Горбань Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, матеріали цивільної справи № 311/2040/14-ц, провадження №2-в/332/16/25 про відновлення втраченого судового провадження у справі № 311/2040/14-ц, провадження №2/311/7/2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ "ЛТВ-Сервіс", ПП "Корінтія", ОСОБА_5 , третя особа Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнання угод купівлі-продажу транспортних засобів недійсними, витребування транспортних засобів з чужого володіння, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2025 до Заводського районного суду м. Запоріжжя звернувся адвокат Ільїчов С.Д., який діє в інтересах ОСОБА_4 із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Василівського районного суду Запорізької області у справі №311/2040/14-ц (провадження №2-311/487/2016) та зняти арешт з автомобіля «TOYOTA PREVIA», 2007 року сірого кольору, № двигуна НОМЕР_1 , номер та серія знаку НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2025 ініційовано відновлення втраченого провадження Василівського районного суду Запорізької області по цивільній справі № 311/2040/14-ц.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2025 у справі відкрите провадження, та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено витребувати з канцелярії та архіву Заводського районного суду м. Запоріжжя документи зі справи № 311/2040/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ "ЛТВ-Сервіс", ПП "Корінтія", ОСОБА_5 , третя особа Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнання угод купівлі-продажу транспортних засобів недійсними, витребування транспортних засобів з чужого володіння, які збереглись; інформацію щодо руху справи у суді відповідно до обліково-статистичної інформації діловодства суду, здійснити пошук інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР) стосовно прийнятих судових рішень по цивільній справі № 311/2040/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ "ЛТВ-Сервіс", ПП "Корінтія", ОСОБА_5 , третя особа Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнання угод купівлі-продажу транспортних засобів недійсними, витребування транспортних засобів з чужого володіння, витребувати у сторін наявні у них документи, які надавалися суду під час здійснення судового провадження по справі № 311/2040/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ "ЛТВ-Сервіс", ПП "Корінтія", ОСОБА_5 , третя особа Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнання угод купівлі-продажу транспортних засобів недійсними, витребування транспортних засобів з чужого володіння, а також документи видані учасникам судового процесу та іншим особам зі справи до втрати провадження, копії цих документів, інші відомості, що стосуються справи, повідомити суд про місцезнаходження копій документів провадження або відомостей щодо них, в строк не пізніше 15-ти днів з моменту отримання копії ухвали.

Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заявника ОСОБА_6 надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та без участі заявника ОСОБА_4 , вимоги, викладені в заяві підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи по суті питання про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 311/2040/14-ц, провадження № 2/311/7/2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Корінтія», Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТВ-Сервіс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Центр з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, про розподіл майна подружжя, суд виходить з такого.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено.

Наказом голови Василівського районного суду Запорізької області від 09 березня 2022 року припинено роботу Василівського районного суду Запорізької області.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26 вересня 2022 року № 217 «Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75» визначено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 вересня 2022 року; територія розташування Василівського районного суду Запорізької області - м. Василівка Запорізької області входить до цього Переліку.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ураховуючи неможливість здійснення судами правосуддя під час воєнного стану та на підставі Наказу голови Василівського районного суду Запорізької області «Про припинення роботи суду» від 09 березня 2022 року, витребування матеріалів вищезазначеної цивільної справи з Василівського районного суду Запорізької області є неможливим.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» територіальна підсудність справ Василівського районного суду Запорізької області визначена за Заводським районним судом м. Запоріжжя.

З врахуванням того, що територія м. Василівка Запорізької області є тимчасово окупованою територією України, і справи з архіву Василівського районного суду Запорізької області до Заводського районного суду м. Запоріжжя не передані, - є підстави вважати, що судове провадження у цій справі є втраченим.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, передбаченому ЦПК України.

Як випливає з ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 493 ЦПК України, при розгляді питання про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

З наявної інформації судом встановлено наступне.

На даний час місто Василівка Запорізької області, а також приміщення Василівського районного суду Запорізької області, тимчасово окуповані російською федерацією. Матеріали цивільної справи №311/2040/14-ц не евакуйовані, та їх доля не відома.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що судове провадження у справі №311/2040/14-ц слід вважати таким, що є втрачене.

З наявної інформації судом встановлено наступне.

Як випливає із Автоматизованої системи обігу документів Василівського районного суду Запорізької області, яка у встановленому законом порядку була передана до Заводського районного суду м. Запоріжжя, а також з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, в провадженні Василівського районного суду Запорізької області дійсно перебувала на розгляді цивільна справа № 311/2040/14-ц, провадження №2-/311/7/2015 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Корінтія», Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТВ-Сервіс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Центр з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, про розподіл майна подружжя.

На виконання ухвали судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2025, канцелярією суду з автоматизованої системи документообігу Василівського районного суду Запорізької області надано копії судових рішень по справі № 311/2040/14-ц:

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 30.05.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 11.06.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 11.06.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 11.06.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 18.06.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 20.06.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 08.08.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 28.08.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 22.09.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 22.09.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 18.09.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 28.10.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 20.11.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 01.12.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 16.12.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 29.12.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 21.01.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 28.01.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 28.01.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 03.02.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 10.02.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 18.02.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 03.03.2015 року;

- рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18.03.2015 року (вступна та резолютивна частина);

- рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18.03.2015 року.

Учасниками справи документи, які надавалися суду під час здійснення судового провадження по справі № 311/2040/14-ц, провадження №2/311/7/2015 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Корінтія», Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТВ-Сервіс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Центр з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, про розподіл майна подружжя, а також документи видані учасникам судового процесу та іншим особам зі справи до втрати провадження, копії цих документів, інші відомості, що стосуються справи суду не надано.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Приймаючи до уваги, що доля матеріалів цивільної справи № 311/2040/14-ц, провадження №2/311/7/2015 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Корінтія», Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТВ-Сервіс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Центр з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, про розподіл майна подружжя не відома, приміщення Василівського районного суду Запорізької області знаходиться під контролем окупаційних військ, а в наявності є вище перелічені документи по втраченому судовому провадженню, суд вважає за необхідне частково відновити втрачене провадження по справі, що буде достатнім для реалізації мети звернення заявника до суду.

Керуючись ст.ст. 488, 489, 493, 494 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 311/2040/14-ц, провадження №2/311/7/2015 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Корінтія», Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТВ-Сервіс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Центр з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, про розподіл майна подружжя в частині зібраних судом документів, а саме:

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 30.05.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 11.06.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 11.06.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 11.06.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 18.06.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 20.06.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 08.08.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 28.08.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 22.09.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 22.09.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 18.09.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 28.10.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 20.11.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 01.12.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 16.12.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 29.12.2014 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 21.01.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 28.01.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 28.01.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 03.02.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 10.02.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 18.02.2015 року;

- копію ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 03.03.2015 року;

- рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18.03.2015 року (вступна та резолютивна частина);

- рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18.03.2015 року.

Відновити ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 11.06.2014 року справі справа № 311/2040/14-ц наступного змісту:

311/2040/14-ц

11.06.2014

Справа № 2/311/708/2014

Державний герб України

У Х В А Л А

11.06.2014 рік місто Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Степаненко Ю.А., розглянувши заяву про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И Л А:

У провадження Василівського районного суду Запорізької області надійшла цивільна справа за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розподіл спільного майна.

В доданій до позову заяві позивачка просить суд про вжиття заходів забезпечення позову шляхом: накладення арешту на:

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль ТOМ А 26 МРІЯ, біжового кольору, 1992 року випуску, №шасі НОМЕР_4 ;

- автомобіль TOYOTA PREVIA, червоного кольору, 1992 року випуску, НОМЕР_5 , № двигуна НОМЕР_6 , № кузова НОМЕР_7 ;

- автомобіль СКИФ 81062М, сірого кольору, 1988 року випуску, №шасі НОМЕР_8 .

Суддя, оглянувши надані матеріали, вважає можливим задовольнити клопотання та в цілях забезпечення позову накласти арешт на вищевказане майно, яке є предметом даного спору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИЛА:

Заяву про забезпечення позову-задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Орлянське Василівського району Запорізької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (інші дані відсутні), а саме:

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль ТOМ А 26 МРІЯ, біжового кольору, 1992 року випуску, НОМЕР_9 , № шасі НОМЕР_4 ;

- автомобіль TOYOTA PREVIA, червоного кольору, 1992 року випуску, НОМЕР_5 , № двигуна НОМЕР_6 , № кузова НОМЕР_7 ;

- автомобіль СКИФ 81062М, сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8 .

Допустити негайне виконання ухвали суду.

Виконання ухвали суду доручити Відділу державної виконавчої служби Василівського районного управляння юстиції Запорізької області.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду в частині накладення арешту на майно може бути подано протягом п`яти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в Апеляційний суд Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду Ю.А.Степаненко

Дата видачі ухвали :

Ухвалу отримав:

Відновити рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18.03.2015 року справі справа № 311/2040/14-ц , провадження №2/311/7/2015 наступного змісту:

311/2040/14-ц

2/311/7/2015

18.03.2015

Державний герб України

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2013 рік місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки Супрун-Галчанської І.ІВ.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка Запорізької області цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства Корінтія, Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТВ-Сервіс, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Центр з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, про розподіл спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві, яка була уточнена в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 вказує, що з відповідачем - ОСОБА_2 вона перебувала у шлюбі з 05 травня 1990 року. Під час шлюбу на спільні кошти ними було побудовано житловий будинок по АДРЕСА_1 , проведено в будинку оздоблювальні роботи, побудовані: прибудова, котельна, 2 гаражі, 2 сараї, проведено в будинку комунікації (газ, електрика, опалення) та інше.

21 вересня 2010 року виконавчим комітетом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області прийнято рішення №71 Про оформлення права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого видано свідоцтво про право власності на будинок - ОСОБА_2 . Вартість будинку, згідно Висновку про технічний стан, складає 198447 грн.

Позивачка вважає, що зазначений будинок є їх спільною сумісною власністю.

Також, під час шлюбу ними було придбано транспортні засоби:

- 13 червня 1997 року - ТОМ А 26 МРІЯ, біжового кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_4 ;

- 24 жовтня 2002 року - TOYOTA PREVIA, 1992 року, червоного кольору, 28780НЕ, № двигуна НОМЕР_6 , № кузова НОМЕР_7 , вартість якого на сьогоднішній день складає 90470грн;

- 25 грудня 2003 року - СКИФ 81062М , сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8 , вартість якого на сьогоднішній день складає 3564грн.

- 11 лютого 2011 року - TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_11 , № кузова НОМЕР_12 , який знято з обліку ОСОБА_2 12.12.2012р., вартість якого на сьогоднішній день складає 219050 грн.;

- 09 березня 2011 року - ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 , який знято з обліку ОСОБА_2 23.01.2013р., вартість якого на сьогоднішній день складає 71920 грн.

Вищезазначені транспортні засоби: TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, а також ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, були фактично продані відповідачем невідомим їй особам, без її згоди.

З наданих Центром №1УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області документів вбачається, що автомобіль ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 - зареєстрований за гр. ОСОБА_3 . Згідно наданої копії довідки-рахунку, 06.02.2013 року ОСОБА_2 продав автомобіль ОСОБА_3 за 47058 грн.

З наданих Центром ДАІ 5103 м. Іллічівськ УДАІ в Одеській області документів стало відомо, що автомобіль TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору 12.12.2012 року ОСОБА_2 було продано ОСОБА_5 , який його продав 17.12.2013 року ОСОБА_4 .

Дані відчуження були здійснені ОСОБА_2 через Торгівельні організації на підставі договору про надання послуг щодо продажу транспортних засобів, що є спільним майном, без її письмової нотаріально посвідченої згоди.

Позивачка просить суд:

- визнати недійсним правочин - договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 , укладений 06.02.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- визнати довідку-рахунок №662870 від 06.02.2013 року, видану ТОВ ЛТВ-Сервіс про продаж та видачу ОСОБА_3 автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 - недійсною;

- скасувати державну реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 , здійснену Центром №1 надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м.Запоріжжя та Запорізького району УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_16 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- витребувати у ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, д/н НОМЕР_17 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 , зобов`язавши його передати ОСОБА_2 транспортний засіб - ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 ;

- застосувати наслідки недійсності правочину, зобов`язавши ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 отримані за проданий транспортний засіб гроші в сумі 47058 грн.;

- визнати недійсним правочин - договір купівлі-продажу TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_11 , № кузова НОМЕР_12 , укладений 12.12.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ;

- визнати довідку-рахунок №462395 від 12.12.2012 року, видану ТОВ ЛТВ-Сервіс про продаж та видачу ОСОБА_5 автомобіля - TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_11 , № кузова НОМЕР_12 - недійсною;

- застосувати наслідки недійсності правочину, зобов`язавши ОСОБА_2 повернути ОСОБА_5 отримані за проданий транспортний засіб гроші в сумі 99036 грн.;

- скасувати державну реєстрацію транспортного засобу автомобіля TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, НОМЕР_2 , № двигуна НОМЕР_11 , № кузова НОМЕР_12 , здійснену Центром надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м.Іллічівськ та Овідіопольського району, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_18 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г сарай, Д- сарай, Є гараж, Пг погріб, Ж душ, №1,2,3,4,5 огорожа) за адресою: АДРЕСА_1 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_19 ) та ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_20 );

- розділити спільне майно подружжя між нею та відповідачем, виділивши їй та визнати її право власності на загальну суму 198259,5грн.: на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г сарай, Д- сарай, Є гараж, Пг погріб, Ж душ, №1,2,3,4,5 огорожа) за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 99223,5 грн.; на автомобіль TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, НОМЕР_2 , № двигуна НОМЕР_11 , № кузова НОМЕР_12 вартістю 99036грн.; витребувати у ОСОБА_4 транспортний засіб автомобіль TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, НОМЕР_2 , № двигуна НОМЕР_11 , № кузова НОМЕР_12 , зобов`язавши його передати їй транспортний засіб TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, НОМЕР_2 , № двигуна НОМЕР_11 , № кузова НОМЕР_12 ;

- виділити у власність ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_20 , майно на загальну суму 248313грн., а саме: ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г сарай, Д- сарай, Є гараж, Пг погріб, Ж душ, №1,2,3,4,5 огорожа) за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 99223,5 грн.; причіп ТОМ А 26 МРІЯ, біжового кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_4 , вартістю 8000 грн.; автомобіль - TOYOTA PREVIA, 1992 року, червоного кольору, НОМЕР_5 , № двигуна НОМЕР_6 , № кузова НОМЕР_7 , вартістю 90470грн ; автомобіль ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, д/н НОМЕР_17 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 , вартістю 47058грн.; причіп СКИФ 81062М , сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8 , вартістю 3564грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості спільного сумісного майна в сумі 25026,75грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої уточнені позовні вимоги з підстав, викладених в уточненому позові, просить суд їх задовольнити. Також вона пояснила, що не заперечує того факту, що на час її одруження з ОСОБА_2 , ним вже було розпочато будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , але стверджує, що закінчено воно було вже під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі.

У вказаний будинок вони вселилися 28.12.1990 року та продовжували його добудовувати і облаштовувати.

Крім будинку, станом на 1990 рік ніяких побудов за вказаною адресою більше не було.

Після одруження, за спільні кошти, ними було в будинку постелено підлогу, вставлено скло у вікна, зроблено опалення, проведено світло, воду, каналізацію, поклеєно шпалери, побудовано всі господарчі будівлі, вони поставили огорожу, поклали плитку у дворі будинку та за двором, зроблено в період 2008-2010 роки коштовний ремонт, на який витратили спільні кошти в розмірі приблизно 25000 доларів США, під час якого, зокрема, було вставлено пластикові вікна, поміняні двері, утеплено підлогу, переклеєні шпалери, замінено сантехніку та інше. Крім того, будинок було газифіковано.

В зазначеному будинку на даний час вона проживає разом з двома дітьми, донька є неповнолітньою, відповідач не надає їй матеріальну допомогу.

02.06.2014 року судом було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем ОСОБА_2 , який в травні 2012 році залишив сім`ю заради іншої жінки та став проживати окремо.

У період шлюбу ними також на спільні кошти було придбано декілька автомобілів, два з яких, він продав у період перебування їх у шлюбі, без її відома та згоди, про що вона випадково дізналася. При цьому, з особами, які на даний час є власниками цих автомобілів, вона не знайома. Кошти від продажу автомобілів ОСОБА_2 ні їй, ні дітям, не давав.

У період шлюбу ними також було придбано два причіпи, зазначені у позові, один з яких, а саме: СКИФ 81062М, вона використовує, займаючись сільським господарством, вирощуванням худоби, продажем м`яса, а іншим - ТОМ А 26 МРІЯ, не користується. Обидва причіпи знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідач ОСОБА_2 забрав без її відома та згоди їх спільні кошти в розмірі 25000 доларів США, які витратив на власні потреби.

В судовому засіданні представник позивачки в особі Супрун - Галчанської І.В. також підтримала уточнені позовні вимоги з підстав, викладених в уточненому позові, просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 побудовано ним разом з його батьками в період з 1987 року по 1988 рік, тобто, ще до реєстрації шлюбу з позивачкою. Земельна ділянка під це будівництво була виділена йому. Позивачка не приймала участь в будівництві цього будинку, а тому, вважає, що він не є спільною власністю подружжя, а є його особистою власністю, тому, розподілу не підлягає.

На час їх одруження, крім будинку, також був побудований гараж і підвал.

В будинок вони вселилися в грудні 2012 року.

При цьому, він не заперечує того факту, що під час шлюбу ними на спільні кошти було приблизно в 2010 році, зроблено ремонт, газифіковано будинок, поміняно вікна, сантехніку, двері, побудовано інші господарські будівлі, поставлено огорожу, утеплено підлогу в будинку та інше. Однак, вважає, що це не впливає на його право власності на будинок.

Крім того, в період шлюбу ними було придбано на спільні кошти декілька автомобілів, які він продавав з відома та за згодою позивачки, а виручені кошти витрачалися на потреби сім`ї. Також ними було придбано причіпи, які є предметом спору.

Не заперечує проти того, щоб позивачці при розподілі майна було виділено обидва причіпи, або ж , причіп СКИФ 81062М - йому, а позивачці - причіп ТОМ А 26 МРІЯ.

Також відповідач пояснив, що не заперечує вартості житлового будинку та транспортних засобів, зазначеної позивачкою у позовній заяві, окрім причепу причіп ТОМ А 26 МРІЯ в розмірі 8000 грн., оскільки вважає, що його вартість складає приблизно 3000-5000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 в особі ОСОБА_7 також уточнені позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти того, щоб позивачці при розподілі майна було виділено обидва причіпи, або ж, причіп СКИФ 81062М - ОСОБА_2 , а за позивачці - причіп ТОМ А 26 МРІЯ. В іншій частині уточнені позовні вимоги вважає безпідставними та надуманими.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 не визнає уточнених позовних вимог, вважає себе добросовісним покупцем автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року випуску, який він придбав шляхом купівлі у ОСОБА_2 , та стверджує, що він є належним власником цього автомобіля. У тому, що при оформлені купівлі-продажу цього автомобіля не було взято письмової та нотаріальної згоди дружини ОСОБА_2 , його вини немає. Він, зі свого боку, виконав всі умови угоди, передавши кошти за придбаний автомобіль ОСОБА_2 .

Позивачку він бачив у дворі будинку, коли приїздив в с.Орлянське оглянути перед купівлею зазначений автомобіль.

В судовому засіданні представник відповідача Степанця О.В. в особі ОСОБА_8 уточнені позовні вимоги вважає безпідставними та надуманими.

В судовому засіданні представник відповідача Приватного підприємства Корінтія в особі Крота А.В. не визнає уточнених позовних вимог, вважає, що угода купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 автомобіля ТОУОТА РRЕУІА, 2007 року випуску, який є предметом даного спору, була оформлена їх підприємством у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Також він пояснив, що законодавство України, яким вони керуються при укладені угод, не вимагало та не вимагає від них обов`язку витребовувати письмову чи нотаріальну згоду другого з подружжя при продажу автомобіля, який було придбано в період перебування у шлюбі, як і обов`язку з`ясовувати питання щодо того, чи перебуває продавець автомобіля у шлюбі та чи було придбано цей автомобіль у період шлюбу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що проживає у одному селі з позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 , з якими знайомий, був у них на весіллі. Стверджує, що на день їх весілля вже було побудовано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який будували батьки ОСОБА_2 та в якому ОСОБА_1 з ОСОБА_2 проживали після весілля. В самому будинку він був одного разу в день весілля та бачив, що були побілені стіни, підлога зроблена з дерева, меблів не було. Точно всього він не пам`ятає, оскільки минуло багато часу. Вже після весілля було побудовано гараж, сараї, огорожа та інше.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що проживає у одному селі з позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 , з якими знайомий, був у них на весіллі. Стверджує, що на день їх весілля вже було побудовано житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . В самому будинку він був одного разу на другий день весілля та бачив, що були помазані стіни.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що проживає у одному селі з позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 , з якими знайомий. Стверджує, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 будували батьки ОСОБА_2 . Він був побудований на день весілля ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . У самому будинку він ніколи не був. Підтверджує, що вони робили ремонт у будинку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_1 з ОСОБА_2 19.11.2010 року від купив у них автомобіль ТОУОТА РRЕУІА червоного кольору, про що позивачці було відомо та вона не заперечувала.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що працює інженером першої категорії РКП Василівське РБТІ. Вона займалася виготовленням технічної документації під час оформлення ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житловий будинок в с.Орлянське. Рік будівництва житлового будинку та господарський будівель та споруд зазначено нею зі слів ОСОБА_2 . Вона виїздила на місце, щоб оглянути будинок та інші будівлі біля нього, але вже не пам`ятає всього, у зв`язку зі спливом часу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що працює начальником РКП Василівське РБТІ. Стверджує, що житлові будинки, побудовані до 1992 року не являються самовільним будівництвом, а також не вимагалося вводити їх в експлуатацію. Час будівництва житлових будинків вказується у технічній документації зі слів заказника.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що є сином позивачки та відповідача ОСОБА_2 . Стверджує, що батько, коли пішов з сім`ї, забрав два автомобілі: - TOYOTA PREVIA, 2007 року випуску та автомобіль ВАЗ 111740, 2008 року випуску, які без згоди матері продав, про що вони випадково дізналися. Крім того, забрав спільні кошти. Приблизно у 2009 році батьки робили ремонт в будинку, в якому на даний час він проживає з матір`ю та неповнолітньою сестрою, зокрема, змінили вікна, двері, огорожу, сан.техніку, шпалери, опалювальні батареї та інше. Крім того, під час спільного проживання вони побудували будівлі та споруди біля будинку. В

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що знайома з ОСОБА_1 з ОСОБА_2 приблизно 25 років. На даний час ОСОБА_2 проживає окремо від сім`ї. ОСОБА_1 проживає разом з дітьми в житловому будинку по АДРЕСА_1 . По суті позовних вимог їй нічого не відомо.

Відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представники Товариства з обмеженою відповідальністю ЛТВ-Сервіс, третьої особи - Центру з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених осіб.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, на засіданні правління колгоспу Орлянський від 09.01.1987 року було прийнято рішення - рекомендувати зборам уповноважених колгоспників виділити присадибну земельну ділянку під будівництво нового будинку 0,07 га ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом №1, копія якого є у справі.

На засіданні правління колгоспу Орлянський від 23.01.1987 року було прийнято рішення - виділити ОСОБА_2 земельну ділянку під будівництво нового будинку 0,07 га, що підтверджується протоколом №1, копія якого є у справі.

На підставі Акту представника районного архітектора, копія якого є у справі, земельна ділянка площею 3300 кв.м. була виділена ОСОБА_2 в натурі під будівництво житлового будинку.

Після цього, на підставі рішення виконкому Василівської районної ради народних депутатів, копія якого є у справі, в 1987 році ОСОБА_2 отримав дозвіл на будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 , після чого він отримав будівельний паспорт на забудову вищевказаної земельної ділянки разом з додатками до нього, копії яких є у справі.

Як вбачається з довідки Орлянської сільської ради №610 від 17.03.2015 року, яка є у справі, нумерація зазначеного житлового будинку згодом була зміна на №154.

Судом встановлено, що після отримання всіх вищезазначених дозвільних документів ОСОБА_2 в 1987 році розпочав будівництво житлового будинку АДРЕСА_4 , що не заперечується позивачкою в судовому засіданні.

05.05.1990 року було зареєстровано шлюб позивачки та відповідача ОСОБА_2 , який було розірвано 02.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду, копії яких є у справі.

В період шлюбу у них народилися: син - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких є у справі.

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи №18979, яка була оглянута в судовому засіданні, 31.08.2010 року ОСОБА_2 звернувся до РКП Василівське БТІ Василівської районної ради Запорізької області з замовленням про оформлення технічної документації, необхідної для оформлення його права власності на вищевказаний житловий будинок.

02.09.2010 року РКП Василівське БТІ така документація була виготовлена.

21.09.2010 року виконавчим комітетом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області було прийнято рішення №71, копія якого є у справі, про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

29.09.2010 року ОСОБА_15 отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, копія якого є у справі, а саме, на житловий будинок АДРЕСА_1 .

У грудні 1990 року подружжя ОСОБА_18 вселилося в зазначений житловий будинок, де проживає по теперішній час.

Судом встановлено, що в період перебування позивачки та відповідача ОСОБА_2 у шлюбі, ними було на спільні кошти завершено будівництво житлового будинку, побудовано господарські будівлі та споруди, зазначені в технічному паспорті, копія якого є у справі, проведено водопостачання та теплопостачання в будинок, проводився поточний ремонт.

Крім того, ними в період 2008-2010 років на спільні кошти було зроблено капітальний ремонт зазначеного будинку, під час якого : газифіковано будинок, замінено вікна, шпалери, сантехніку, двері, поставлено огорожу, утеплено підлогу в будинку, частково змінено перепланування в будинку та інше. Зазначені факти підтверджуються проектом на газифікацію будинку, копія якого є у справі, показаннями свідка ОСОБА_15 та не заперечується позивачкою й відповідачем ОСОБА_2 .

Судом також було встановлено з пояснень свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що рік будівництва вказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд в технічному паспорті зазначено зі слів ОСОБА_2 та жодним іншим належним доказом не підтверджується, а отже, цей технічний паспорт не може бути визнано судом належним та достатнім доказом в частині зазначення дати будівництва будинку та спору.

Суд не може прийняти в якості належних та достатніх доказів на підтвердження факту побудови зазначеного житлового будинку ОСОБА_2 станом на день одруження його з позивачкою, показання допитаних в судовому засіданні свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , оскільки, по - перше, вони пояснили, що погано пам`ятають зазначений факт, так як пройшло багато часу, по-друге, вони не змогли вказати на відсоток готовності будинку на час одруження ОСОБА_18 , по-третє, вони не були в будинку після їх одруження.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що будівництво житлового будинку АДРЕСА_4 було розпочато в 1987 році та завершено під час перебування ОСОБА_18 у шлюбі на їх спільні кошти, але, коли саме, належні та достатні докази на підтвердження даного факту суду надано не було.

Крім того, судом встановлено, що господарські будівлі та споруди подружжям ОСОБА_18 також було побудовано під час перебування у шлюбі на спільні кошти.

Відповідно до п.4, 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством Комунального господарства Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність 13.12.1995 року, житлові будинки, що підлягали реєстрації у період до 1995 року, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. У разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом із затвердженням цього акту вирішує питання оформлення права власності і видачі свідоцтва про це.

Отже, як вбачається із зазначених вимог Інструкції, єдиним належним доказом моменту закінчення будівництва житлового будинку у період з 1966 року по 1995 рік - є акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку. Також, ця Інструкція передбачає й оформлення права власності на побудований на законних підставах житловий будинок свідоцтва про право власності.

Зазначені документи ОСОБА_2 до шлюбу з позивачкою отримано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_2 не було надано суду належні та достатні докази на підтвердження відсотку готовності до експлуатації цього будинку станом на час його одруження з ОСОБА_1 , на підтвердження факту закінчення в повному обсязі будівництва вищевказаного житлового будинку станом на зазначений час, на підтвердження факту отримання на час одруження акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку та оформлення права власності на нього.

Відповідно до ст.22 КпШС України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Зазначена норма узгоджується зі ст.60 СК України.

Відповідно до ст.24 КпШС України, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Відповідно до ст.25 КпШС України, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Зазначені норми узгоджується зі ст.ст.57, 62 СК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи зазначені законодавчі норми, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, суд приходить до висновку про необхідність - визнання житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г сарай, Д- сарай, Є гараж, Пг погріб під Є, Ж душ, №1,2.3,4.5 огорожа) по АДРЕСА_1 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначена норма узгоджується зі ст.372 ЦК України.

Таким чином, враховуючи положення зазначеної норми, суд вважає необхідним розділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г сарай, Д- сарай, Є гараж, Пг погріб під Є, Ж душ, №1,2.3,4.5 огорожа) по АДРЕСА_1 , вартістю 198447 грн., між ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 ; виділивши у власність ОСОБА_1 - ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г сарай, Д- сарай, Є гараж, Пг погріб під Є, Ж душ, №1,2.3,4.5 огорожа) по АДРЕСА_1 , вартістю 99223,50 грн. та визнавши за нею право власності на цю частину; виділивши у власність ОСОБА_2 - ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г сарай, Д- сарай, Є гараж, Пг погріб під Є, Ж душ, №1,2.3,4.5 огорожа) по АДРЕСА_1 вартістю 99223,50 грн., визнавши за ним право власності на цю частину.

При цьому, суд приймає зазначену позивачкою вартість будинку - 198447 грн., яка не оспорюється відповідачем, яку вона взяла з даних технічного паспорту, який міститься в справі.

Судом також встановлено, що під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ними було на спільні кошти придбано, у тому числі, наступні транспортні засоби:

- автомобіль ТОУОТА РRЕУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_12 ;

- автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 ;

- причіп СКИФ 81062М, р/н НОМЕР_21 , сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8 ;

- причіп ТОМ А 26 МРІЯ, д/н НОМЕР_9 , біжового кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_4 , - що підтверджується списком транспортних засобів, наданим Центром надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, копія якого є у справі, документами, на підставі яких знімалися з обліку ОСОБА_2 зазначені автомобілі, копії яких є у справі. Ці факти також не оспорюються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, зазначені транспортні засоби належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя.

З наданих Центром №1 надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Запоріжжя та Запорізького району УДАІ ГУМВС України документів, які є в матеріалах справи, вбачається, що автомобіль ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 , 06.02.2013 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 за 47058 грн.

З наданих Центром надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Іллічівськ та Овідіопольського району ГУДАІ в Одеській області документів, які є в матеріалах справи, вбачається, що автомобіль ТОУОТА РRЕУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_12 , 12.12.2012 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_5 за 99036 грн., а той, в свою чергу, 17.12.2013 року продав його ОСОБА_4 за 149000 грн.

Відповідно до ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її/ його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Таким чином, законодавець, виходячи із положень цієї статті, та зазначаючи, що при укладенні договорів одним із подружжя, вважається, що він діє за згодою другого подружжя, передбачає підвищену охорону прав іншого із подружжя-співвласника майна, вимагаючи дотримання письмової форми на надання згоди на укладення договору стосовно цінного майна.

Таким чином, право кожного зі співвласників на володіння, користування та розпорядження спільною річчю кореспондує обов`язку кожного з них погоджувати свою поведінку, пов`язану з володінням, користуванням та розпорядженням нею, з іншим співвласником, тобто кожен співвласник, у тому числі й подружжя, при здійсненні права спільної сумісної власності, зобов`язаний займати не тільки пасивну (не перешкоджати одне одному в здійсненні правомочностей, пов`язаних з цією власністю), а й активну позицію, змістом якої, є право та обов`язок кожного з подружжя узгоджувати свою поведінку щодо володіння, користування та розпорядження спільним майном з другим із подружжя.

У ст.65 СК України закріплено нову оціночну категорію цінне майно, хоча і не надається її визначення або загальних критеріїв, які б дали змогу в разі спору віднести те чи інше майно подружжя до цінного майна. Проте, виходячи із суми виручених грошових коштів, які були передані відповідачу ОСОБА_2 за продані автомобілі подружжя, та з урахуванням того, що у ч.1 ст.31 ЦК України правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість, то договором стосовно цінного майна можна вважати договір, який виходить за межі дрібного побутового правочину, що в даному випадку, і має місце.

Відповідно до Порядку реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 року, угоди, пов`язані, у тому числі, з кіпівлею-продажем транспорртних засобів, підлягають державній реєстрації, а тому, згода на укладення такого договору має бути нотаріально засвідчена.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка будь-якої свої згоди, тим більше письмової чи нотаріальної, на укладення зазначених правочинів щодо відчуження належного їм з ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності рухомого майна (автомобілей), як рівноправний власник спільного майна подружжя, не давала, і ці договори купівлі-продажу транспортних засобів було вчинено її чоловіком самостійно, на власний розсуд, без повідомлення її про факт їх укладення.

Докази на підтвердження зворотнього, відповідач ОСОБА_2 суду не надав, як і не надав докази на підтвердження того факту, що кошти, виручені від продажу автомобілів, було витрачено на потреби сім`ї.

Таким чином, право власності позивачки було порушено незаконними діями відповідача ОСОБА_2 .

Разом з тим, враховуючи положення ст.388 ЦК України, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, суд приходить до висновку про неможливість на даний час визнати недійсними вищевказані правочини купівлі-продажу транспортних засобів та довідки-рахунки, скасування їх державної реєстрації, витребування цих транспортних засобів у теперішніх власників та застосування наслідків недійсності правочинів, а тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності, присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст.71 СК України ), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як зазначено в п.30 Постанови, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно п.24 Постанови, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Як зазначалося вище, автомобіль ТОУОТА РRЕУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_12 та автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 на даний час знаходяться у третіх осіб.

При визначені вартості транспортних засобів, які підлягають поділу, суд виходить з наступного: в позовній заяві позивачка зазначила вартість транспортних засобів, які є предметом даного спору, а саме:

- ТОУОТА РRЕУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_22 грн. Зазначена вартість взята позивачкою з довідки-рахунку та є сумою, за яку ОСОБА_2 продав цей автомобіль ОСОБА_5 . Ця сума не оспорювалася відповідачем ОСОБА_2 ;

- ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 47058 грн. Зазначена вартість взята позивачкою з довідки-рахунку та є сумою, за яку ОСОБА_2 продав цей автомобіль ОСОБА_3 . Ця сума не оспорювалася відповідачем ОСОБА_2 ;

- причіп СКИФ 81062М, р/н НОМЕР_21 , сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8 , вартістю 3564 грн.. Зазначена вартість взята позивачкою з довідки про оцінку транспортних засобів, яка є в справі. Ця сума не оспорювалася відповідачем ОСОБА_2 ;

- причіп ТОМ А 26 МРІЯ, д/н НОМЕР_9 , біжового кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_4 , вартістю 8000 грн. Зазначена вартість визначена самою позивачкою. ОСОБА_2 в судовому засіданні не погоджувався з зазначеною оцінкою, але, разом з тим, жодного доказу на підтвердження іншої вартості цього причепу, не надав, клопотання про призначення експертизи не заявляв.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає можливим при розподілу майна враховувати зазначені позивачкою суми вартості транспортних засобів.

Таким чином, до складу спільного майна, яке підлягає поділу, необхідно віднести:

- автомобіль ТОУОТА РRЕУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_12 вартістю - 99036грн.;

- автомобіль ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 вартістю 47058 грн.;

- причіп СКИФ 81062М, р/н НОМЕР_21 , сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8 , вартістю 3564 грн.;

- причіп ТОМ А 26 МРІЯ, д/н НОМЕР_9 , біжового кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_4 , вартістю 8000 грн.

Але, враховуючи той факт, що автомобілі: ТОУОТА РRЕУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_12 та ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 на даний час знаходяться у третіх осіб та їх розподіл в натурі є неможливим, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля ТОУОТА РRЕУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_12 , в сумі 49518 грн. (1/2 частина від 99036 грн.) та грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 в сумі 23529 грн. (1/2 частина від 47058 грн.).

Крім того, суд вважає необхідним розділити вищевказані причепи, виділивши у власність ОСОБА_1 причіп СКИФ 81062М, р/н НОМЕР_21 , сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8 , вартістю 3564 грн., який на даний час перебуває у її користуванні та який вона використовує у своїй сільськогосподарській діяльності, а у власність ОСОБА_2 виділити причіп ТОМ А 26 МРІЯ, д/н НОМЕР_9 , біжового кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_4 , вартістю 8000 грн., яким позивачка не користується. При цьому, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості спільного майна в сумі 4436 грн. (8000 грн.-3564 грн.).

Суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її вимог щодо розподілу автомобіля - TOYOTA PREVIA, 1992 року, червоного кольору, НОМЕР_5 , № двигуна НОМЕР_6 , № кузова НОМЕР_7 , вартістю 90470грн., який вона просить суд залишити у розпорядженні ОСОБА_2 , оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, цей автомобіль 19.11.2010 року було продано ОСОБА_2 ОСОБА_12 , з яким позивачка та відповідач ОСОБА_2 перебувають у дружніх відносинах. Цей факт (продажу) не заперечувався в судовому засіданні позивачкою. Той факт, що цей автомобіль на даний час перебуває у користуванні ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 , жодним доказом підтверджено не було, як і той факт, що позивачка не надавала свою згоду на його продаж. Питання щодо недійсності угоди щодо відчуження зазначеного автомобіля позивачка в судовому засіданні не ставила.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог у повному обсязі та заперечень проти позову, позивачка та відповідач ОСОБА_2 суду не надали.

З положень ч.6 ст.154 ЦПК України виходить, що якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Суд може одночасно з ухваленням судового вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову.

Даним рішенням суду в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині витребування транспортних засобів: автомобіля ТОУОТА РRЕУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_12 та автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 , відмовлено, а отже, відпала необхідність у заходах забезпечення позову, які було вжито ухвалою Василівського районного суду Запорізької області 16.12.2014 року у вигляді накладення арешту на ці автомобілі, тому, суд вважає необхідним зняти з них арешт.

Питання щодо розподілу судових витрат позивачкою в позовній заяві не ставиться.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, Порядком реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 рокуст.ст.22-29 КзПШ України, ст.ст.31, 57, 60, 61, 62, 63, 65, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 181, 182, 316-319, 321, 325, 355, 368, 369, 370, 372, 379, 380, 383 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 154, 174, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г сарай, Д- сарай, Є гараж, Пг погріб під Є, Ж душ, №1,2.3,4.5 огорожа) по АДРЕСА_1 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Розділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г сарай, Д- сарай, Є гараж, Пг погріб під Є, Ж душ, №1,2.3,4.5 огорожа) по АДРЕСА_1 , вартістю 198447 грн., між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Виділити у власність ОСОБА_1 - ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г сарай, Д- сарай, Є гараж, Пг погріб під Є, Ж душ, №1,2.3,4.5 огорожа) по АДРЕСА_1 , вартістю 99223,50 грн., визнавши за нею право власності на цю частину.

Виділити у власність ОСОБА_2 - ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г сарай, Д- сарай, Є гараж, Пг погріб під Є, Ж душ, №1,2.3,4.5 огорожа) по АДРЕСА_1 вартістю 99223,50 грн., визнавши за ним право власності на цю частину.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля ТОУОТА РRЕУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_12 , в сумі 49518 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 в сумі 23529 грн.

Виділити у власність ОСОБА_1 причіп СКИФ 81062М, р/н НОМЕР_21 , сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8 , вартістю 3564 грн..

Виділити у власність ОСОБА_2 причіп ТОМ А 26 МРІЯ, д/н НОМЕР_9 , біжового кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_4 , вартістю 8000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості спільного майна в сумі 4436 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зняти арешт з :

- автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, НОМЕР_13 , № двигуна НОМЕР_14 , № кузова НОМЕР_15 , який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_16 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 ;

- автомобіля ТОУОТА РRЕУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_10 , № двигуна НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_12 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_18 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 ,- накладений ухвалою Василівського районного суду Запорізької області 16.12.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду Ю.А.Степаненко

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної.

Суддя В.Д. Сапунцов