УХВАЛА

31 липня 2025 року

м. Київ

справа № 141/828/24

провадження № 61-9423ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу дочірнього підприємства «Біріт-Надія» на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2025 року у справі за позовом дочірнього підприємства «Біріт-Надія» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року дочірнє підприємство «Біріт-Надія» (далі - ДП «Біріт-Надія») звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа -

ОСОБА_2 , в якому просило суд

- визнати недійсним договір дарування, що був укладений 04 грудня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Кравченко О. В. за № 2141, предметом якого

є виробничий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказаний будинок.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 24 червня

2025 року, у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ДП «Біріт-Надія» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 30 000,00 грн.

Стягнуто з ДП «Біріт-Надія» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20 000,00 грн.

21 липня 2025 року представник ДП «Біріт-Надія» - адвокат Клапчук Ф. П. через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2025 року (надійшла до суду 22 липня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга представникf ДП «Біріт-Надія» - адвоката Клапчука Ф. П. не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Згідно з частиною шостою статті 43 ЦПК України процесуальні документи

в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до пункту 29 Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), у разі подання до суду документів

в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Згідно із частиною сьомою статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Так, касаційна скарга була сформована в системі «Електронний суд», проте доказів надсилання листом з описом вкладення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 копій цієї касаційної скарги представник заявника не надав.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства «Біріт-Надія» на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 20 березня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць