Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.07.2025 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Попадюка С.С., за участю секретаря судового засідання Щерби А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОНАТІ», треті особи: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Симоненко Т.В. 28.05.2025 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «СОНАТІ», в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2065 від 09.07.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 3612,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що ОСОБА_1 стало відомо, що його банківські рахунки було заблоковано, з них почали списувати кошти. Підставою для примусового стягнення з нього заборгованості в рамках виконавчого провадження ВП № 66731663 відкритого 08.09.2021 став виконавчий напис нотаріуса № 2065 від 09.07.2021, винесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною. ОСОБА_1 категорично заперечує проти наявності у нього заборгованості в сумі: 3612, 16 грн. Вважає, що виконавчий напис № 2065 від 09.07.2021 року було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, тому змушений звернутися до суду з метою захисту власних прав та законних інтересів. Зауважує, що при вчиненні виконавчого напису у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., були відсутні: докази отримання ним конкретної суми кредитних коштів; відомості про будь яке (бодай часткове) погашення ним заборгованості (розрахунок погашення кредиту); докази звернення кредитора до нього, як до боржника з вимогою ліквідувати заборгованість; виписка з його банківського рахунку, як боржника; детальний розрахунок розміру заборгованості (в матеріалах ВП наявний лише паспорт кредиту з орієнтовним графіком погашення боргу та умовами кредитування) т.д. Тому, у приватного нотаріуса не було підстав вважати, що розмір його заборгованості перед стягувачем, а також сума штрафних санкцій та процентів, що зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Вважає, обставини та аргументи, що наведені ним вище є достатніми для повного задоволення судом даного позову.

Ухвалою від 29.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 29.05.2025 задоволено клопотання про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №2065 від 09.07.2021, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником Володимиром Леонідовичем в рамках виконавчого провадження № 66731663, де боржником значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 25.06.2025, у зв`язку з неявкою представників позивача та відповідача відкладено розгляд справи та призначене судове засідання на 16 год. 00 хв. 29.07.2025.

В судове засідання 29.07.2025 позивач не з`явився, проте від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову не подав.

Третя особа - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не направила свого представника, проте надала пояснення, в яких просить суд ухвалити законне, обґрунтоване рішення.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 09.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис (зареєстрований у реєстрі за №2065) про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є Боржником за кредитним договором №010/82/6557/108129 від 12.06.2008 року укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп», на підставі договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020, відступлені до ТОВ «ФК «СОНАТІ», на підставі договору відступлення права вимоги № 07-12/20-S від 07.12.2020, на користь ТОВ «ФК «СОНАТІ». Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.12.2020 року по 09.07.2021 року. Сума заборгованості складає 3612,16 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом підлягають стягненню з боржника на користь стягувача 500,00 грн. Загальна сума 4112,16 грн (а.с.38).

08.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66731663 з виконання виконавчого напису №2065, виданого 09.07.2021 (а.с.16-18).

Згідно постанови про арешт коштів боржника ВП №66731663 від 16.05.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на рахунку(ах)/електронному(их) гаманці(ях): НОМЕР_2 відкритий в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО УКРСИББАНК"; НОМЕР_3 відкритий в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО УКРСИББАНК, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунку(ах)/електронному(их) гаманці(ях), що має(ють) спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.19-21).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус зобов`язаний: відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом положення містяться у пункті 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 (далі Порядок).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права, стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Згідно п.п. 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти, тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Пунктом 7 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № б-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц.

Отже, відповідне право стягувана, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Матеріали справи не містять доказів, що при вчиненні виконавчого напису, заборгованість, котра стягується із позивача була безспірною, оскільки на підтвердження безспірності боргу відповідачем по справі не надано жодних доказів, а надана копія кредитного договору №010/82/6557/108129 від 12.06.2008 та додаткова угода від 06.12.2012 до договору №010/82/6557/108129 від 12.06.2008 нотаріально не посвідчені. Крім того, в матеріалах відсутні докази переходу права вимоги від первісного кредитора до відповідача. При цьому позивач із розміром заборгованості не погоджується, у позовній заяві вказує, що ніяких вимог щодо погашення кредиту йому не надходило.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, а також беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Слід зазначити, що саме до такого висновку прийшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, провадження №61-16749св19.

Окрім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визначено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 (яка набула чинності та є чинною донині) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №158/2157/17.

Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 09.07.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, окрім того, матеріали справи не містять доказів безспірності заборгованості, яка стягується із позивача на підставі виконавчого напису.

Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахувала обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі, вже нечинні та вимогу щодо безспірності заборгованість.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21): «95. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», та висновками Верховного Суду у постанові від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., з порушенням вимог діючого законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-268, 280, 284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОНАТІ», треті особи: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2065 від 09.07.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , заборгованості в сумі 3612,16 грн (три тисячі шістсот дванадцять гривень 16 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОНАТІ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211 грн 20 коп.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

За ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

- відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «СОНАТІ», , адреса: 02002, м. Київ, вул. Окіпної Раїси, 8, кв. 127;

- третя особа Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса: 01001, м. Київ, провулок Музейний, 2-Д;

- третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, адреса: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Академіка Маслова, 15/4, каб. 1,12.

Повний текст рішення складено 29.07.2025 року.

Суддя Попадюк С.С.