Справа № 466/215/25
Провадження № 2/466/1257/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Білінської Г.Б.,

секретаря судового засідання Ханас С.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

06.01.2025 року ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_4 , у якому позивач просить стягнути з ОСОБА_4 відшкодування збитків, спричинених пожежею в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , що належить їй на праві приватної власності у розмірі 883136 грн., 9200 вартості висновку, а також упущену вигоду з листопада 2021 року по вересень 2023 року в розмірі 187000 грн., судові витрати та моральну шкоду в сумі 100000 грн., а всього 1179336 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що їй належить на праві приватної власності однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 44,3 м.кв. 15.08.2019 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір оренди вказаної квартири, терміном в 1 рік з можливістю пролонгації такого. 23.10.2021 року в означеній квартирі, в якій проживала орендар ОСОБА_5 , виникла пожежа, в результаті якої в квартирі знищено все майно і квартира стала непридатною для проживання, а ОСОБА_5 загинула. За підсумками проведених експертиз встановлено, що ймовірною причиною пожежі стало необережне поводження з вогнем (паління), а осередок виникнення пожежі знаходився зліва від входу в житлову кімнату, ймовірно де знаходився диван. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадкова справа і її спадкоємцем стала її мати ОСОБА_4 . В результаті необережного поводження з вогнем позивач, окрім матеріальної шкоди, зазнала значної моральної шкоди, яка полягає а порушенні звичного укладу життя, втраті джерела доходу, погіршенні психоемоційного стану.

13.02.2025 року ухвалою судді відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за поданою позовною заявою.

25.03.2025 року на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що долучений до позовної заяви технічний висновок був складений за заявою ОСОБА_6 , яка не є власником квартири та не надала жодних документів, що підтверджують її повноваження діяти від імені позивачки ОСОБА_3 . Окрім того, відповідач зазначає, що огляд квартири проводився лише на шосту добу після пожежі, в умовах порушеної обстановки, що унеможливило збереження фактичного стану об`єкта. Окурім цього, встановити точну причину пожежі не вдалося, а версії її виникнення (підпал, необережне поводження з вогнем, аварійна робота електромережі) є лише припущеннями. Відповідач також зазначає що акт ОСББ складено за участю особи, повноваження якої не підтверджені; звіт про матеріальні збитки має лише рекомендаційний характер.

30.06.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з мотивів, наведених у відзиві.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,3 м.кв., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

15 серпня 2019 року між ОСОБА_3 (орендодавцем) та ОСОБА_5 (орендарем) було укладено договір оренди квартири, за умовами якого орендодавець зобов`язалася передати орендарю у строкове платне користування, а орендар зобов`язалась прийняти - житлове приміщення квартиру, площею 44,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 . Майно передане в оренду з метою використання його під житло та проживання в ньому однієї особи.

Відповідно до п.3.1 Договору за користування майном орендар сплачував орендну плату у розмірі 8500 грн.

Договір підписаний на строк до 15 серпня 2020 року та в силу п.9.5 з можливістю пролонгації на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Відповідно до п.4.1, 4.4 зазначеного Договору, орендар зобов`язалась використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та цього договору, а також забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки.

Окрім того, в силу п.4.5 означеного Договору орендар зобов`язалась у разі припинення або розірвання Договору достроково, зокрема, повернути орендодавцеві орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормативного фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

23 жовтня 2021 року у квартирі на третьому поверсі за адресою: АДРЕСА_2 , сталася пожежа.

Станом на момент виникнення пожежі, 23 жовтня 2021 року, договір оренди, укладений 15 серпня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , був пролонгований на новий строк відповідно до п.9.5 зазначеного договору, а житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , користувалася орендар ОСОБА_5 .

Відповідно до технічного висновку ДВЛ Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області №43/626/23.10.2021 від 05 листопада 2021 року та фототаблиць до нього, в результаті пожежі вогнем та продуктами горіння знищено речі домашнього вжитку на площі 20 кв.м., пошкоджено речі домашнього вжитку на площі 15 кв.м. та вхідні двері у квартиру, а ОСОБА_5 під час пожежі загинула. Ймовірними причинами пожежі, яка мала місце, могли послужити: аварійна робота електромережі; необережне поводження з вогнем (паління). З мотивувальної частини висновку вбачається, шо ймовірний осередок пожежі знаходився в приміщенні житлової кімнати, при вході в кімнату, злівої сторони, в місці розташування стелажа та ліжка. Осередок пожежі також підтверджується великою кількістю знищеного пожежного навантаження на відміну від інших суміжних приміщень, які зазнали пошкодження внаслідок конвективного теплообміну. Саме тут в найбільшій мірі спостерігаються ознаки осередку пожежі, а саме облущення штукатурки, відшарування лещаток червоної цегли та злущення захисного шару бетону. Стіни і стелі у квартирі покрито товстим шаром кіптяви, що свідчить про горіння та тління горючих матеріалів в замкненому об`ємі. Завдано значних пошкоджень за рахунок переносу температури та продуктів горіння.

Згідно з актом №3 від 25 жовтня 2021 року, складеного комісією ОСББ «Під Голоском 15Б», на день обстеження комісія встановила, що в квартирі АДРЕСА_3 постраждали речі домашнього вжитку, меблі, оздоблювальні роботи та інше майно в результаті пожежі, що відбулась 23 жовтня 2021 року у квартирі АДРЕСА_3 . В результаті обстеження квартири АДРЕСА_3 виявлено, що осередок пожежі відбувся в житловій кімнаті квартири, причину пожежі встановлюють компетентні служби. Необхідно провести ремонт силами власника квартири або особи, що завдала майнової шкоди. На момент огляду квартири встановлено, що вогнем пошкоджено майно, а саме: металопластикові вікна і металопластикові двері в кімнаті, в кухні, а також вікна на заскленному балконі згоріли та пошкоджeнi вогнем; підвіконники в кімнаті, кухні, балконі згоріли; стеля на балконі пошкоджена вогнем; натяжна стеля в кімнаті, коридорі, кухні згоріла; лампи(освітлення) і розетки в кімнаті, коридорі - згоріли, на кухні пошкоджені вогнем; шпалери в кімнаті згоріли, коридорі кухні обгоріли- пошкоджені вогнем; штукатурка в кімнаті обсипалась; підлога в кімнаті згоріла; плитка на підлозі в коридорі пошкоджена; плитка на стіні(фартух) на кухні пошкоджена; міжкімнатні двері в кімнату і ванну згоріли(2 штуки); вхідні двері пошкоджені вогнем; електропроводка по квартирі разом з шитком(електрика)згоріла, в кухні та ванній пошкоджена вогнем; радіатори(батареї) в кімнаті і кухні пошкоджений, підвід до батареї пошкоджений; котел газовий двохфункційний пошкоджений; ліжко та матрац знищено вогнем; куток-диван знищений; перегородка в кімнаті згоріла; шафа-купе в коридорі обгоріла; меблі на кухні пошкодженні вогнем; холодильник пошкоджений вогнeм; духова шафа пошкоджена вогнем-варильна газова поверхня пошкоджена вогнем; витяжка з кухні пошкоджена; кухонні стільці пошкодженні-4 штуки; стіл кухонний пошкоджений вогнем; карнизи на стелі згоріли; газовий лічильник пошкоджений; стабілізатор напруги до газового котла пошкоджений; стіна навколо вхідних дверей обгоріла, а також було завдано шкоди фасаду будівлі.

Відповідно до звіту про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна внаслідок пожежі однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зробленого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №508/21 від 05.07.2021, виданий ФДМУ) вартість матеріального збитку, що нанесений власнику пошкодженого майна внаслідок пожежі вказаної квартири складає 883136 грн.

За фактом смерті в зазначеній квартирі ОСОБА_5 було внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000274 від 24.10.2021 року, та в межах цього кримінального провадження ОСОБА_3 визнано потерпілою у зв`язку із заподіянням майнової шкоди.

Відповідно до висновку експертизи від 20.12.2023 року №СЕ-19/109-23/5501- ПТ, проведеної в рамках зазначеного кримінального провадження, осередок виникнення пожежі знаходився зліва від входу в житлову кімнату ймовірно де знаходився диван. Експертизою встановлено, що ймовірною причиною виникнення пожежі в квартирі є необережне поводження з вогнем (паління).

У зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , що настала внаслідок пожежі ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відкрито спадкову справу.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20.04.2023 року встановлено факт прийняття спадщини її матір`ю - ОСОБА_4 , яка набула статусу єдиного спадкоємця за законом, що не заперечує відповідач.

Приватним нотаріусом Настасяк О.В. 30.08.2022 р. видані свідоцтва на спадщину по смерті ОСОБА_8 її матері ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири на АДРЕСА_4 та 1/2 частки квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 ,вартість яких відповідно до довідки про оціночну вартість нерухомості значно перевищує суму завданої позивачці шкоди.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

В силу приписів частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за статтею 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних непереборних обставин.

Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності.

Суд зауважує, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі №925/1478/16).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Аналогічний висновок викладений Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постановах від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц, від 27 травня 2021 у справі № 761/12945/19.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Окрім того, статями 151,177,179 ЖК України та статями 322, 323 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 (з наступними змінами).

Частиною шостою статті 55 Кодексу цивільного захисту населення передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засадам (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_5 існували договірні правовідносини щодо оренди квартири, врегульовані договором оренди від 15 серпня 2019 року. Відповідно до умов договору, орендар зобов`язувався своєчасно сплачувати орендну плату, використовувати орендоване житло за призначенням, забезпечувати збереження майна, запобігати його пошкодженню та у разі дострокового припинення договору повернути квартиру у належному стані з урахуванням фізичного зносу та відшкодувати збитки, якщо такі виникли з її вини.

У ході розгляду справи стороною позивача доведено та не спростовано відповідачем те, що внаслідок пожежі, яка мала місце 23 жовтня 2021 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , в якій перебувала донька відповідача-спадкоємиці ОСОБА_5 , в зв`язку із необережним поводженням з вогнем (паління) останньої, позивачу, яка є власником зазначеної квартири було завдано матеріальні збитки.

Сукупність наявних у справі доказів свідчить про те, що саме внаслідок протиправних дій/бездіяльності ОСОБА_5 , яка порушила правила протипожежної безпеки у орендованій квартирі, сталася пожежа, якою було завдано майнову шкоду позивачу.

Саме відповідач в ході розгляду справи повинна доводити відсутність вини у заподіянні шкоди майну позивача, однак стороною відповідача не було спростовано подані позивачем докази, а тому, на переконання суду, відповідач не спростувала, визначену статтею 1166 ЦК України презумпцію винного заподіяння шкоди.

У своїх доводах представник відповідача покликається на ймовірний характер причин виникнення пожежі, встановлені наведеними висновками, проте суд критично оцінює ці доводи, виходячи із висновків технічного висновку №43/626/23.10.2021 від 05.11.2021 року ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС у Львівській області, згідно з яким осередок пожежі чітко локалізовано у приміщенні житлової кімнати біля ліжка та стелажа, що свідчить про внутрішнє джерело займання, а не зовнішнє втручання. Версія про навмисний підпал спростована відсутністю ознак стороннього втручання, проникнення, відкритих вікон і дверей. Відповідно до висновку експертизи від 20.12.2023 року №СЕ-19/109-23/5501-ПТ причиною пожежі є необережне поводження з вогнем (паління) орендаря.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено наявність протиправних дій ОСОБА_5 , причинного зв`язку між діями останньої та збитками, а також наявність її вини.

У розглянутих правовідносинах шкода є не лише необхідною умовою для виникнення відповідальності, а й мірою такої відповідальності, оскільки за загальним правилом завдані збитки підлягають відшкодуванню в повному обсязі. Це стосується як реально завданої шкоди, так і упущеної вигоди (ст. 22 Цивільного кодексу України).

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).

Тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності, несе позивач.

На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди, позивачем було надано звіт ФОП ОСОБА_7 , відповідно до якого розмір збитку, що нанесений власнику пошкодженого майна внаслідок пожежі вказаної квартири складає 883136 грн

Жодних належних та допустимих доказів на спростування вищезазначених обставин та наданого стороною позивача звіту, відповідач суду не надала, а висловлені стороною відповідача заперечення в частині заявленого до стягнення розміру завданих збитків нічим об`єктивно не підтверджується. Клопотання про призначення експертизи на предмет визначення шкоди представником відповідача не заявлялось.

Суд вважає, що обґрунтування позовних вимог знайшло своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи і позивачем доведено розмір матеріальних збитків, завданих їй внаслідок пожежі з вини спадкодавиці відповідача, а тому позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди суми в розмірі 883136 грн є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Суд не знаходить підстав погоджуватися з доводами відповідача щодо нібито пропуску строку для пред`явлення вимог до спадкоємця.

Відповідно до статей 1231, 1268, 1270, 1281 Цивільного кодексу України, спадкоємець успадковує не лише майно, але й обов`язки спадкодавця, зокрема й щодо відшкодування майнової шкоди. Таким чином, відповідальність за шкоду, завдану померлим орендарем, законом покладається на спадкоємця.

Докази, зокрема технічний висновок та експертні дослідження, засвідчують наявність пожежі та її локалізацію у житловій кімнаті, що підтверджує зв`язок шкоди з користуванням майном орендарем. Відсутність ознак стороннього втручання та виключення версії навмисного підпалу підсилюють обґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, доводи відповідача не заслуговують на увагу та не спростовують підстави цивільно-правової відповідальності, визначені договором оренди та чинним законодавством.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.1231 ЦК України майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 752/20375/15-ц зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

Суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди ОСОБА_3 , що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна, що сталося з вини ОСОБА_5 . Однак, вважає, що така повинна бути відшкодована частково з урахуванням причин заподіяння такої шкоди, обсягу страждань позивачки та обгрунтування такого.

Щодо відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, то таке має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема, особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки в момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток.

У з`ясуванні критеріїв, яким слід керуватися при визначені (обрахунку) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, суд зважає на сутність правової природи категорії упущена вигода, принципи на яких ґрунтується виконання зобов`язання з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, а також функції, які повинно виконувати відшкодування збитків.

При визначенні (обчисленні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має врахування критерію звичайних обставин (умов цивільного/господарського обороту), за яких кредитор мав достатні очікування на отримання відповідного доходу в разі належного виконання боржником своїх обов`язків.

При цьому звичайними обставинами (умовами цивільного/господарського обороту) фактично є типові (нормальні) обставини (умови) комерційного обігу (функціонування ринку), а не теоретично, потенційно можливі, особливо сприятливі ситуації, що мали місце під час неналежного виконання боржником своїх обов`язків.

Справедливе відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за наявності доведеності протиправної поведінки заподіювача збитків та причинного зв`язку між збитками та протиправною поведінкою є одним із ефективних засобів захисту порушених прав кредитора, адже сама лише констатація у судовому рішення порушення прав кредитора (позивача) не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним.

У зв`язку з тим, що пожежа в квартирі АДРЕСА_1 сталася 21 жовтня 2021 року, а житлове приміщення не могло використовуватися для здачі в оренду або проживання з листопада 2021 року, упущена вигода орендодавця за місячною ставкою 8 500 грн за період, вказаний позивачем, підлягає до задоволення.

Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві на позов, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі, сплаченому позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується платіжним документом, долученим до матеріалів цивільної справи, а в решті несплаченої позивачем суми з ОСОБА_4 слід стягнути судовий збір на користь держави.

До стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 не підлягають витрати, понесені останньою на проведення оцінки розміру матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, оскільки така проведена з ініціативи позивачки в якості зібрання доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 883136 (вісімсот вісімдесят три тисячі сто тридцять шість) грн 00 коп, 187000 (сто вісімдесят сім тисяч) грн. упущеної вигоди за період з листопада 2021 року по вересень 2023 року та відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 10 901 (десять тисяч дев`ятсот одну ) грн. 36 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Г. Б. Білінська