Справа № 297/4396/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 липня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.,

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кобрин Маріанна Михайлівна, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 січня 2025 року у складі судді Ніточко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що судовим наказом Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2023 року з неї стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини від її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 і до досягнення ОСОБА_5 повноліття. Зазначала, що у неї у новому цивільному шлюбі народився син, що вимагає додаткових витрат, вона безробітна, перебуває у скрутному матеріальному становищі та наразі вагітна, внаслідок чого потребує придбання комплексу вітамінів та ліків. Також зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , з яким вона проживала в цивільному шлюбі.

Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з неї на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2023 року на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів на 2/7 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту набрання рішенням суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кобрин Маріанна Михайлівна, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було враховано зміну сімейного стану позивача, а саме народження дитини в новому цивільному шлюбі, та смерть батька її малолітнього сина, з яким остання проживала в житловому будинку в АДРЕСА_1 , що також зумовило погіршення майнового стану позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представником апелянта ОСОБА_1 адвокатом Кобрин Маріанною Михайлівною подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване її участю в іншому судовому засіданні.

Колегія суддів на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Однак, з таким висновком не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , відповідно (а.с.7,8).

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2021 року слідує, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.5-6).

Судом встановлено, що судовим наказом Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитини, щомісячно, починаючи з 17.02.2023 і до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття (а.с.4).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 16 жовтня 2024 року розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 72 437 грн. 63 коп. (а.с.3).

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у неї змінився сімейний і матеріальний стан. Так, у позовній заяві зазначала, що вона перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , який під час розгляду даної справи помер, від спільного проживання з яким у неї народився малолітній син. Окрім того, вказувала, що на момент подання позовної заяви позивач перебуває у стані вагітності, у зв`язку з чим потребує придбання комплексу ліків та вітамінів. Стверджувала, що на момент подання позовної заяви є безробітною та отримує тільки соціальну допомогу по інвалідності.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.9).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_1 , 1994 року народження, є особою з інвалідністю ІІІ групи та отримує державну соціальну допомогу (а.с. 13).

Згідно довідок управління соціального захисту населення Берегівської районної військової адміністрації від 22 жовтня 2024 року № 384 та № 386, слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення та отримує соціальну допомогу як особа з інвалідністю ІІІ групи в розмірі 2 361 грн. 00 коп. та соціальну допомогу при народженні дитини ОСОБА_7 в розмірі 860 грн. 00 коп. (а.с. 14-16).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 слідує, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.66).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що після видачі 22 лютого 2023 року судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сімейний стан та, відповідно, матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з перебуванням у новому цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , який надалі помер, а також наявністю на її утриманні малолітньої дитини від даного цивільного шлюбу. Водночас зміни у матеріальному становищі позивача відбулися у бік його погіршення, враховуючи, що остання повинна самостійно утримувати малолітню дитину від нового цивільного шлюбу після смерті її батька, при цьому отримуючи лише соціальну допомогу по інвалідності та допомогу при народженні дитини.

Ці обставини відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів, через зміну її сімейного стану та погіршення матеріального становища, обґрунтовані належними та допустимими доказами, таке зменшення не буде порушувати право дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини), відтак визначений судовим наказом від 22 лютого 2023 року розмір аліментів на утримання малолітніх дітей сторін слід зменшити до 2/7 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитини, щомісячно, що відповідатиме приписам ст. 192 СК України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції, відповідно до приписів ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів слід задовольнити.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1453,44 грн., який підлягає до стягнення з відповідача.

Керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_8 , задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 січня 2025 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Тячівського районного суду Закарпатської області від 22.02.2023 з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 1/3 до 2/7 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитини, щомісячно, починаючи з 17.02.2023 і до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1453,44 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: