Житомирський апеляційний суд
Справа №276/2393/23 Головуючий у 1-й інст. БОБЕР Д. О.
Категорія 41 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №276/2393/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Бобра Д.О. у смт Хорошеві,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило станом на 17 жовтня 2023 року стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг в сумі 35 948,85 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 28 851,47 грн та заборгованості за простроченими процентами 7 097,38 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 25 серпня 2011 року підписав анкету-заяву №240041893. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua та надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк відкрив рахунок та встановив початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування банківського рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30 000 грн. Банк зобов`язання виконав у повному обсязі. Проте, відповідач своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення коштів та сплати процентів за користування ними належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася вказана вище заборгованість, яку належить стягнути в судовому порядку.

Заочним рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 28 серпня 2011 року б/н у розмір 28 851, 47 грн та вирішено питання судового збору. У задоволенні решті позову відмовлено.

Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні прострочених процентів, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення в оскарженій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути на користь банка проценти за користування кредитом у розмірі 7 097,38 грн.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Твердження суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами договір не містить підписів позичальника під Умовами та Правилами надання банківських послуг є безпідставними, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічно розміщеними Умовами та Правилами закон не вимагає. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Крім того, відповідач звертався до банку з метою перевипуску картки, отримав перевипущені картки з новими номерами та продовженим строком дії, якими продовжив користуватися. Користуючись протягом тривалого часу кредитними коштами та здійснюючи часткове погашення боргу, відповідач фактично погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, які діяли, як на момент укладення договору так і після внесення змін шляхом прийняття нових редакцій умов та правил. Факт укладення договору та розмір заборгованості відповідачем не спростовано, доказів повернення кредиту матеріали справи не містять, а тому суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості за процентами. Крім того, відповідачем підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 10 серпня 2022 року, де у п.1.3 зазначена процентна ставка у розмірі 42% для картки «Універсальна» та узгоджені всі істотні умови кредитування.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду заочного рішення суду першої інстанції.

Виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь банка тіла кредиту в сумі 28 851,47 грн, оскільки в зазначеній частині судове рішення не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в оскарженій частині (щодо прострочених процентів за користування кредитом) відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 із метою отримання банківських послуг 25 серпня 2011 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.50).

У анкеті-заяві відповідач просив надати йому платіжну картку кредитка «Універсальна» та зазначив бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою 500 грн. Також у анкеті-заяві прописано, що ОСОБА_1 згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Має місце у заяві й застереження про те, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. У анкеті-заяві жодна процентна ставка за будь-якими процентами та порядок їх сплати ОСОБА_1 банку не зазначено.

Із довідки банку слідує, що ОСОБА_1 банком надавалися наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 із терміном дії до жовтня 2019 року; № НОМЕР_2 із терміном дії до квітня 2022 року; № НОМЕР_3 із терміном дії до грудня 2023 року (а.с.49).

Також у матеріалах справи міститься довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , у якій відображено зміну кредитного ліміта в період із 11 жовтня 2015 року по 01 червня 2023 року (а.с.48). Так, з 11 травня 2015 року відбувся старт карткового рахунку за номером НОМЕР_1 ; 08 жовтня 2020 року кредитний ліміт установлено у розмірі 15 000 грн; 13 жовтня 2013 року кредитний ліміт збільшено до 25 000 грн; 10 грудня 2021 року кредитний ліміт збільшено до 30 000 грн; 10 серпня 2022 року кредитний ліміт зменшено до 29 710 грн; 20 березня 2023 року кредитний ліміт зменшено до 28 955,19 грн; 01 червня 2023 року кредитний ліміт зменшено до нуля.

Згідно з наданим банком розрахунком за відповідачем станом на 17 жовтня 2023 року обраховується заборгованість в сумі 35 948,85 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 28 851,47 грн та заборгованості за простроченими процентами 7 097,38 грн (а.с.9-17).

У обґрунтування своїх вимог до анкети-заяви банк додав витяги із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також з Умов та правил надання банківських послуг.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, зміну процентної ставки, відповідальності за неналежне виконання умов договору саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяги з Тарифів та Умов у редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення його позову.

Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи і Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір процентної ставки за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання умов договору витяги з Тарифів і Умов та Правил не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем. Отже, недодержання письмової форми кредитного договору щодо процентної ставки та відповідальності за неналежне виконання умов договору не дає підстав розцінювати умови, прописані у витягах з Тарифів та Умов і Правил, як невід`ємну складову частину змісту договору, а тому суд першої інстанції правильно не вважав надані позивачем витяги з відповідних документів складовою частиною кредитного договору, оскільки в анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами.

Отже, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви витяги з Тарифів і Умов та Правил надання банківських послуг, які надав банк до позовної заяви, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана ОСОБА_1 10 серпня 2022 року та у п.1.3 якої визначена процентна ставка для карт «Універсальна», не змінює висновків суду першої інстанції, оскільки у заяві від 10 серпня 2022 року відсутнє посилання на анкету-заяву від 25 серпня 2011 року б/н, а розрахунок заборгованості виконаний банком за договірними зобов`язаннями від 25 серпня 2011 року без посилання на заяву від 10 серпня 2022 року (а.с.51-62).

Також матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_2 08 жовтня 2020 року, де прописані процентні ставки поза межами пільгового періоду та при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, але у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (а.с.63-64).

Саме по собі ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До вказаного висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, про що зазначив у своїй постанові від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20.

Отже, докази, які містяться у матеріалах справи, беззаперечно не доводять розмір процентної ставки, розмір процентної ставки при порушенні умов кредитування та розмір процентної ставки на прострочений кредит, а також порядок сплати таких процентів, які б були узгоджені між сторонами за анкетою-заявою від 25 серпня 2011 року б/н.

Незважаючи на встановлені у цій справі обставини, випискою за договором №б/н за період із 11 жовтня 2015 року по 20 жовтня 2023 року за рахунками ОСОБА_1 підтверджується одностороннє списання банком процентів (а.с.18-47). Відображені (пораховані) проценти й у розрахунку заборгованості за договором від 25 серпня 2011 року б/н, який виконаний банком (а.с.11-17).

Оскільки доведення факту укладення договору і наявності заборгованості є обов`язком позивача, то колегія суддів вважає, що банком не доведено обов`язку сплати відповідачем суми заборгованості за простроченими процентами, оскільки їх розмір та умови нарахування сторонами не погоджені.

Підсумовуючи викладене, безсумнівними доказами позивач не підтвердив наявність у відповідача перед ним заборгованості у заявленій сумі за простроченими процентами за договором про надання банківських послуг від 25 серпня 2011 року за анкетою-заявою б/н, а доводи апеляційної скарги з огляду на викладене вище висновків суду першої інстанції про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача прострочених процентів не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заочне рішення в оскарженій частині, тобто в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача прострочених процентів, ухвалене судом із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування у цій частині відсутні.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України.

Головуюча Судді: