Справа № 214/3619/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу №214/3619/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту належності заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою 28.04.2025, в якій просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, встановити факт належності їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту, посвідченого 05.05.2022 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железною О.В. за реєстровим №152, складеного за життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) є онукою ОСОБА_3 , так як батько ОСОБА_1 ОСОБА_5 є рідним сином ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, та після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 05.05.2022 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железною О.В. за реєстровим №152, за яким усе належне їй майно у рівних частках вона заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 двоюрідній сестрі заявника. Зі слів ОСОБА_2 , спадщину після смерті баби ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом вона прийняла, в той час як ОСОБА_1 , звернувшись з відповідною заявою з приводу оформлення спадщини до нотаріуса, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.12.2024. Причина відмови нотаріуса обґрунтована не доведенням факту належності ОСОБА_6 заповіту, складеного за життя ОСОБА_3 , у зв`язку з виявленням розбіжностей у даних спадкоємця: у заповіті вказано спадкоємцем « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », в той час як персональними даними заявника за дошлюбним прізвищем є « ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Позасудово усунути виявлені розбіжності заявник не має можливості, оскільки це є виключеним, в той час як їх наявність виключає можливість реалізації ОСОБА_1 своїх спадкових прав після смерті баби ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 07.05.2025 заяву прийнято до розгляду з відкриттям окремого провадження у справі.

Ухвалою суду від 17.06.2025 задоволено клопотання заявника про витребування доказів.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Правом на участь в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 не скористалась, подавши клопотання про розгляд справи за її відсутності, пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Заінтересована особа ОСОБА_2 про свою участь в судовому засіданні не заявила, направивши засобами поштового зв`язку заяву про розгляд справи за її відсутності. Заперечень проти задоволення вимог заяви ОСОБА_1 не мала та не заперечувала проти їх задоволення, підтвердивши обставини, наведені у заяві.

За даних обставин суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності учасників справи у письмовому провадженні, оскільки їх участь в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ не є обов`язковою.

Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію учасників справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення вимог заяви з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 (рос. ОСОБА_8 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської обл., Україна. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.12.1993 відділом РАЦС Саксаганського РВК м. Кривого Рогу, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

08.08.2015 ОСОБА_8 уклала шлюб із ОСОБА_10 , зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 08.08.2015). Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_11 », яке є її дійсним прізвищем згідно з паспортом громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_3 , виданим 17.01.2019.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 23.12.1976 Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Кривому Розі Дніпропетровської обл., Україна; його батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_13 є онукою ОСОБА_3 по лінії батька.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, свідченням чому є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 , видане 10.01.2024 Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.ст.1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 05.05.2022 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железною О.В. та зареєстрований в реєстрі за №152, за яким усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, вона заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рівних частках кожній.

За даними Спадкового реєстру, заповіт та є чинним (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15.01.2024 №75422257).

За ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку.

Дослідженням витребуваної судом копії спадкової справи №12/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що після смерті останньої із заявами про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом 15.01.2024 звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Кучман І.І. було заведено спадкову справу за №12/2024 (номер у Спадковому реєстрі 71846545), перевірено наявність заповітів, спадкових договорів, складених за життя ОСОБА_3 та встановлено наявність двох заповітів: від 27.08.2014, за яким ОСОБА_3 належну їй частку квартири АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_2 ; від 05.05.2022, за яким ОСОБА_3 усе належне їй майно, права та обов`язки у рівних частках заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

За життя ОСОБА_3 дійсно належало житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в якому частка на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_6 від 08.07.2005, виданого управлінням ЖКГ Криворізької міської ради, інша частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03.2023 у зв`язку з успадкуванням її після смерті чоловіка ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказана обставина підтверджується копіями правовстановлюючих документів, наявних у матеріалах спадкової справи, а також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 1807.2024 №387417016.

Відповідно до пп.5.1 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 №296/5 (зі змінами та доповненнями), при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє у його прийомі.

На підставі поданої представником ОСОБА_2 заяви приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Кучман І.І. 18.07.2024 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, на частку квартири АДРЕСА_2 . Право власності на частку вказаного майна, набутого ОСОБА_2 у власність в порядку спадкування, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав 18.07.2024, запис №55913347.

Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Кучман І.І. від 09.12.2024 у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_1 , яка також заявила про свої права на спадкове майно, було відмовлено у зв`язку з виявленням розбіжностей між даними спадкоємця, вказаними у заповіті « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », з персональними даними спадкоємиці відповідно до паспортних даних « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відтак, ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду на підтвердження факту належності їй заповіту.

Таким чином, метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту належності їй заповіту є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема з метою наступного вирішення питання щодо права власності на частку спадкового майна, яке залишилось після смерті останньої.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст.315 ЦПК України).

При цьому, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як визначено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Із метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення і дослідження усіх обставин справи судом було витребувано копії матеріалів нотаріальної справи, заведеної при оформленні та посвідченні заповіту 05.05.2022 від імені ОСОБА_3 . Матеріали такої справи включають копії паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , реєстраційного номеру облікової картки платника податків на ім`я ОСОБА_3 , копію квитанції та власне заповіту. Жодних документів, які б містили персональні дані осіб (спадкоємців), на користь яких було складено заповіт ОСОБА_3 , матеріали не містять. При цьому, у змісту заповіту судом встановлено наявність застереження, що на прохання заповідача заповіт було записано нотаріусом зі слів ОСОБА_3 за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Серед спадкоємців у заповіті вказані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, за документами, що ідентифікують особу заявника та підтверджують наявність між нею та ОСОБА_3 родинних зв`язків як між онукою та бабою встановлено, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсне її прізвище « ОСОБА_11 ». Тобто, розбіжність в імені спадкоємиці та даті народження з даними, вказаними у заповіті, є очевидною.

Співставленням обсягу наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що виявлені розбіжності поза розумним сумнівом обумовлені допущенням описок та невірного перекладу імені заявника з російської мови на українську, зважаючи на те, що ОСОБА_3 за національністю була росіянкою та ім`я ОСОБА_1 « ОСОБА_14 » з російської мови на українську могла перекласти як « ОСОБА_15 », адже імена « ОСОБА_15 » та « ОСОБА_14 » є фонетичними варіантами одного й того ж імені. При цьому, в українській мові, зокрема, традиційно використовується форма " ОСОБА_15 ", в той час як " ОСОБА_14 " є більш поширеним у російській та болгарській мовах, однак не виключається його використання й в українській. Що стосується описки у даті народження спадкоємиці « ІНФОРМАЦІЯ_7 » з вірним « ІНФОРМАЦІЯ_1 », то складання заповіту здійснювалось зі слів спадкодавиці, а тому допущення описок при письмовому відтворенні інформації, повідомленої заповідачем нотаріусу усно, об`єктивно не виключається.

Зважаючи на те, що за своєю правовою природою заповіт є особливим одностороннім правочином, який починає діяти лише після смерті заповідача, тому внесення змін до заповіту, його скасування може провадитись виключно заповідачем та потребує його особистої участі із подальшими нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією таких змін у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, про що вказано у ст.1254 ЦК України. Оскільки заповідач ОСОБА_3 померла, позасудове внесення змін чи виправлень до складеного нею за життя заповіту є виключеним, оскільки знаходиться поза межами повноважень нотаріусів.

У п.71 рішення у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип належного врядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Разом з тим, потреба виправити допущену в минулому помилку не повинна непропорційним чином утручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки держоргану має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

При вирішенні даної справи по суті, суд також враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 24.03.2021 у справі №692/1164/18. Згідно з вказаною постановою, розбіжності щодо прізвища, імені та батькові спадкодавця / спадкоємця у свідоцтві про смерть та в заповіті не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «…хоча заповіт містить технічні помилки, але вказаним правочином було оформлено дійсне волевиявлення спадкодавця на розпорядження належним йому майном на випадок його смерті у присутності уповноваженої на вчинення відповідних нотаріальних дій особи, яка засвідчила заповіт, та при посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми - заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, секретар сільської ради встановила особу заповідача, перевірила його дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1241, 1307 ЦК України та посвідчила особистий підпис на заповіті. При складанні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України. Наявність технічних помилок не спростовує волевиявлення заповідача та не свідчить про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту. Окрім того, наявність формальних помилок при складанні заповіту не свідчить про нікчемність заповіту та не спростовує презумпцію правомірності правочину, якщо заповідач не був визнаний судом недієздатним чи обмежено дієздатним, мав право на складання заповіту, заповіт відповідав волі заповідача, власноруч підписаний заповідачем, має письмову форму, посвідчений та зареєстрований у встановленому законом порядку».

Аналогічна правова позиція з цього приводу також висловлена Верховним Судом у постановах від 23.10.2018 у справі № 522/904/16-ц та від 03.07.2019 у справі №725/2412/15-ц.

Виходячи з вищенаведеного, за результатами аналізу встановлених обставин справи, обсягу наявних доказів, суд дійшов висновку, що розбіжності у персональних даних заявника ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із даними спадкоємиці, вказаними у заповіті, складеному ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є нічим іншим як технічними помилками, що в сукупності з іншими доказами дозволяє встановити факт належності заповіту від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного та посвідченого 05.05.2022 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железною О.В. за реєстровим №152, саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення факту належності заповіту заявникові як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає таким, що порушуватиме принцип правової визначеності та фактично суперечитиме волевиявленню заповідача, адже ОСОБА_3 вочевидь заповіт складала на онуку за її дошлюбними даними. Поміж іншим, факт зміни заявником прізвища із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_11 » під час державної реєстрації шлюбу, як і факт наявності між нею та ОСОБА_3 родинних зв`язків як між онукою та бабою є доведеним, встановленим судом та не спростовує доведеність заявлених вимог.

Приходячи до такого висновку, суд вважає за необхідне зауважити, що сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, суд констатує, що у даному конкретному випадку виключним способом захисту права заявника ОСОБА_1 є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення заявленого нею факту, який є юридичним, адже від його встановлення залежить реалізація заявником спадкових прав, а чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом не передбачене.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, а тому витрати по сплаті судового збору слід покласти на заявника.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 263-265, 267, 268, 273, 293, 294, 315-319, 351-352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту належності заповіту задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, встановити факт, що заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , складений та посвідчений 05.05.2022 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железною Оленою Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за №152, належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дійсне прізвище ОСОБА_11 ).

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на заявника.

Рішення про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є правовою підставою для подальшої реалізації заявником спадкових прав після смерті ОСОБА_3 у порядку, встановленому законом.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_7 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інн НОМЕР_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Рішення суду складено та підписано без проголошення 30.07.2025.

Суддя О.І. Євтушенко