Справа № 523/6839/25
Провадження №2/523/4083/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2025 р. суддя Пересипського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Швець Руслан Олегович (01001, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3, нежилі прим. з №1 по №5 (група прим. №31 (в літ А), офіс 31) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Швець Руслан Олегович (01001, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3, нежилі прим. з №1 по №5 (група прим. №31 (в літ А), офіс 31) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідь на запит про місце реєстрації в даному випадку позивача з Єдиного державного демографічного реєстру на адресу суду надійшла 01 травня року. Згідно зазначеної відповіді, позивач зареєстрований за зазначеною ним адресою.

Вивчивши матеріали справи, суд залишає зазначений позов без руху у зв`язку з його недоліками, виходячи з наступного.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

В порушення норм ч.4 ст. 177 ЦПК України, позивачем не додано належних документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

Згідно Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, що набрав законної чинності з 01.11.2011 р. судовий збір сплачується за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Розмір ставки судового збору за подання заяви не майнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви майнового характеру для фізичних осіб 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 «Про платіжні послуги» платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Постановою правління НБУ від 29.07.2022 № 163 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі - Інструкція).

Пунктом 37 Розділу Інструкції встановлено, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити обов`язковий реквізит - призначення платежу.

Відповідно до пункту 41 Інструкції, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Крім того, Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 31 травня 2018 року у справі №922/496/17 та у постанові від 19 січня 2019 року у справі № 905/1057/18 звернув увагу на обов`язковість правильного оформлення платіжного документу, який підтверджує сплату судового збору та вказав, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Також згідно роз`яснень, наведених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI«Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

В даному випадку до матеріалів справи додано копію квитанції, котру практично неможливо ідентифікувати.

Також суд зазначає, що в провадженні Суворовського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа за №523/7255/24 з аналогічними сторонами та предметом позову, коту ухвалою суду від 18 березня 2025 року залишено без розгляду та матеріали зазначеної справи містять також ж квитанцію про сплату судового збору, котрий зарахований до бюджету.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути зазначені порушення та сплатити судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Згідно частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 07 травня 2025 року позовна заява була залишена без руху, а позивачу наданий строк для усунення недоліків, який складає п`ять днів з дня отримання ухвали.

Позивачу була направлена копія ухвали за адресою, котра зазначена в позовній заяві, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою»

Позивачем за тривалий проміжок часу недоліки позовної заяви, що викладені в ухвалі суду 07 травня 2025 року не усунуто та позивач значний терміну час долею справи не цікавиться.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суддя вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків та роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 185, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Швець Руслан Олегович (01001, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3, нежилі прим. з №1 по №5 (група прим. №31 (в літ А), офіс 31) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя