Справа № 212/3788/25
Провадження № 2/366/733/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.08.2025 с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Іванків в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС», Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович; Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі Позивач), через свого представника, адвоката Борщенко В.В., звернувся в суд з позовом до ТОВ «Сіроко Фінанс» (далі Відповідач), у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 182625, вчинений 16.06.2021 (далі спірний виконавчий напис) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. (далі Нотаріус) про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості у розмірі 9 425 грн.

Позов мотивований тим, що Позивач дізналась про наявність виконавчого провадження № 67897308. З постанови про відкриття цього виконавчого провадження від 15.12.2021 вбачається, що підставою для його відкриття став спірний виконавчий напис.

Позивач телефонувала представнику Відповідача, який їй пояснив, що заборгованість виникла в результаті укладеного кредитного договору. Позивач впевнена, що всі розрахунки є некоректними, нарахування за умовами кредитного договору необґрунтованими, а заявлені вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками та комісією такими, що заявлені з пропуском трирічного строку пред`явлення вимог до боржника.

Також Позивач звертає увагу на те, що нотаріус помилково послався у спірному виконавчому написі на положення п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, тоді як вірним є посилання на п. 1-1 такого переліку, що є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат».

Крім цього, Позивач акцентує увагу на пропущенні трирічного строку з настання дня вимоги, що є порушенням ст. 88 зазначеного Закону.

Разом з цим, на переконання Позивача нотаріус під час вчинення спірного виконавчого напису керувався п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку, затвердженого постановою КМУ від 26.11.2014 № 662, тоді як така постанова скасована Київським апеляційним адміністративним судом 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Тому, Позивач зазначає, що Відповідач та нотаріус не могли вчинити спірний виконавчий напис на кредитному договорі, оскільки він не є нотаріально посвідченою угодою, що в свою чергу не входить до переліку документів, на підставі яких вчиняються виконавчі написи.

За таких обставин, Позивач просила спірний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню.

Рух справи

08.04.2025 позовна заява надійшла до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

21.04.2025 ухвалою судді цього суду справа передана на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області.

09.06.2025 ухвалою судді Вишгородського районного суду справу передано на розгляд до Іванківського районного суду, куди вона фактично надійшла засобами поштового зв`язку 01.07.2025.

01.07.2025 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку письмового провадження. Перший судовий розгляд в порядку письмового провадження призначено на 01.08.2025.

Позиції сторін

Представник Відповідача у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав, як і не подав жодних доказів у справі.

Нотаріус у встановлений судом строк пояснень щодо предмета спору не подав.

Приватний виконавець у встановлений судом строк пояснень щодо предмета спору не подав.

Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадженні і Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, не подав клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін чи в порядку загального позовного провадження, не подав відзиву на позовну заяву та Позивач не висловив заперечень проти ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку про ухвалення у справі заочного рішення.

Про можливість ухвалення заочних рішень у справах, розгляд яких здійснюється в порядку письмового провадження визначено у постанові КЦС ВС від 14.12.2020 у справі № 202/1650/19.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено такі обставини справи.

16.06.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив спірний виконавчий напис, яким запропонував стягнути з Позивача невиплачені в строк грошові кошти на користь Відповідача, якому ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 015-220221 від 22.02.2021 за договором № 690704 про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту від 03.04.2020, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Позивачем.

За цим виконавчим написом з Позивача на користь Відповідача стягнуто за період з 22.02.2021 по 31.05.2021 суму коштів у розмірі:

2500 грн. заборгованість за тілом кредиту;

6175 грн. заборгованість за відсотками.

Також стягнуто плату зі стягувача на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат».

Загальна заборгованість становить 9425 грн. (а.с. 9)

15.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. відкрито виконавче провадження з виконання спірного виконавчого напису (а.с. 7)

З огляду на встановлені обставини справи, застосовуючи їм відповідні правовідносини, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік № 1172), в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами (далі Порядок № 296/5).

В подальшому, положення наведених нормативно-правових актів зазначатимуться в редакції, чинній на момент вчинення спірного виконавчого напису, а саме станом на 16.06.2021.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За ч. 1 ст. 88 цього Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Доводи Позивача про те, що спірний виконавчий напис вчинено після пропущення визначеного ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» трирічного строку з дня виникнення права вимоги суд відхиляє як необґрунтовані, позаяк вбачається з виконавчого напису, він виданий про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості за договором, укладеним 03.04.2020, тоді як спірний виконавчий напис вчинено 16.06.2021, що очевидно свідчить про не пропущення строку, визначеного ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.1., 3.2, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Судом встановлено, що спірний виконавчий напис вчинено з метою стягнення заборгованості за договором № 690704 про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту від 03.04.2020, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Позивачем.

Відтак, між Позивачем та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ», право вимоги від якого перейшло до Відповідача наявні кредитні правовідносини.

Відповідно до п. 2 Переліку № 1172, який регламентує стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, зокрема з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Цей перелік є вичерпним.

Мотивуючи позовні вимоги Позивач не посилався на те, що Відповідач подав нотаріусу не ті документи, що перелічені вище, або їх подання у невідповідній формі.

Позивач, як на підставу своїх вимог зазначав, що Відповідач та Нотаріус не мали права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, оскільки останній не є нотаріально посвідченою угодою, однак суд такі доводи вважає необґрунтованими, оскільки між сторонами наявні кредитні правовідносини, тому нотаріусу потрібно достатньо надати оригінал кредитного договору, а не його нотаріально засвідчену копію, засвідчення якої передбачає обов`язкову участь сторін договору у нотаріуса.

Доводи Позивача про те, що нотаріус під час вчинення спірного виконавчого напису послався на положення п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, а також доводи про те, що нотаріус керувався п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку, затвердженого постановою КМУ від 26.11.2014 № 662, суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається зі спірного виконавчого напису, нотаріус на зазначені положення не посилався, а під час вчинення виконавчого напису керувався положеннями п. 2 Переліку № 1172, який визначає перелік документів, що засвідчують безспірність стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Самі по собі без надання відповідних на те доказів посилання Позивача про те, що розрахунки заборгованості та сума нарахованих відсотків за мовами кредитного договору є невірними (що суд розцінює як не безспірні) не свідчать про спростування безспірності заборгованості.

На відміну від положень п. 1-1 Переліку № 1172, який вимагає надати нотаріусу для вчинення виконавчого напису: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчену стягувачем копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідку фінансової установи про ненадходження платежу, положення п. 2 Переліку № 1172 надання таких документів не вимагають.

А відтак, посилання Позивача у позові на положення п. 1-1 Переліку № 1172 є безпідставними, оскільки ці положення визначають перелік документів, на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис про стягнення заборгованості за Іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

У цій же справі судом встановлено, що між Позивачем і Відповідачем наявні кредитні правовідносини і документи, на підставі яких встановлюється безспірність заборгованості визначені п. 2 Переліку № 1172.

З огляду на викладене, Позивач не довів незаконності вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису і суд в свою чергу не встановив обставин, які б стали підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 цієї статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За подання позовної вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, Позивач мав сплатити судовий збір у розмірі у розмірі 1211, 20 грн., однак був звільнений від сплати судового збору, з огляду на таке.

У постанові від 26.02.2020 року у справі № 643/2870/18 (провадження № 61-4126св19), Верховний Суд дійшов таких висновків.

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.

Оскільки вчинення виконавчого напису нотаріусом є одним з видів позасудового захисту прав кредитора, а безпосередньо виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом відповідно до пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», кредитор після вчинення нотаріусом виконавчого напису має право звернутися до органів державної виконавчої служби або до приватного виконавця з метою примусового стягнення заборгованості за кредитом.

При цьому, нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному у статтях 1, 9 Закону № 3425-ХІІ.

При стягненні за виконавчим написом нотаріуса боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в рамках виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі судового. Предметом позову в таких справах є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Такий висновок також наведено у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 743/1481/21(касаційне провадження № 61-7362св22)

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Тому, Позивач за подання в суд позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню звільняється від сплати судового збору.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено і Позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави, у зв`язку з чим питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. 2, 10, 12, 49, 76,77-81, 82, 89, 141, 247, 265, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.08.2025.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 )

Представник позивача: адвокат Борщенко Владлена Валеріївна (65025, м. Одеса, а/с/ 37. РНОКПП: НОМЕР_2 )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» (м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, офіс 510-а. Код )

Треті особи:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5)

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, прим. 58, к. 414)

Суддя Н.П. Слободян