Провадження № 2/175/2548/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року с. Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Бойко О.М.

із секретарем судового засідання Кальченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди.

Справу згідно автоматизованої системи «Д-3» було розподілено до провадження судді Бойка О.М.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року дану справу прийнято до розгляду судді Бойка О.М.

В позовних вимогах просить суд визнати протиправною діяльністю Пенсійного фонду України в Донецькій області та стягнути з державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Вказав, що 23 лютого 2018 року Краматорський міський суд Донецької області розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №234/13146/17 за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов?язання вчинити певні дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди, виніс рішення, яким визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в перерахунку ОСОБА_1 пенсії згідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015 року,ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 р. №268».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9

березня 2006 р. №268».

Зобов?язав Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області подати у двотижневий строк з моменту набрання рішення законної сили звіт про виконання вказаного рішення суду.

Згідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 10.03.2020 року (по пенсійній справі №31889) зобов?язан був виплатити мені борг з 01.01.2016 року по 01.05.2018 рік в сумі - шістдесят п?ять тисяч п?ятсот вісімдесят вісім гривень 04 копійки. Однак до теперішнього часу цей борг керівництво Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області не виплатило.

18.09.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косаревой І.В. було відкрито виконавче провадження ВП №56557642.

31.07.2018 року державним виконавцем винесено за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення постанову про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн.

20.08.2018 року державним виконавцем винесено за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення постанову про накладання штрафу у розмірі 10200,00 грн.

20.08.2018 року державним виконавцем скеровано до Слов?янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення в порядку ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 382 Кримінального Кодексу України.

До теперішнього часу рішення суду ПФУ до теперішнього часу в повному обсязі не виконано.

Крім того, 19 червня 2019 р. Донецький окружний адміністративний суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про зобов?язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, виніс рішення - зобов?язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розрахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строку їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв?язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12.04.2021 року було вказано «За рішенням здійснено нарахування компенсації втрати частини доходу за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. у сумі 15850,55 грн.»

Однак згідно звіту про виконання рішення суду Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21.05.2021 року №0500-0602-7/12257 вказано, що «14 травня 2021 року виплачено суму доплати за вказаним рішенням у загальній сумі 7576 гривень 81 копійка на картковий рахунок Позивача…».

Крім того, 20 травня 2020 р. Донецький окружний адміністративний суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями суб?єкта владних повноважень в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, виніс окрему ухвалу, якою визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиконання рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 лютого 2018 року у справі 234/13146/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов?язання вчинити певні дії, стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Направив окрему ухвалу до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

11 листопада 2021 р. Донецький окружний адміністративний суд розглянув Справу №200/8584/21 в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення компенсації, - Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строку їх виплати».

Зобов?язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрачених доходів у вигляді несвоєчасно виплаченого підвищення, нарахованого за період з 01.01.2016 за період такої невиплати - з 01.01.2018 р. по день фактичної виплати. До теперішнього часу рішення суду не виконанні.

Крім того, 05 листопада 2021 р. Донецький окружний адміністративний суд розглянув справу №200/10420/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов?язання вчинити певні Дії та стягнення заборгованості з пенсії, та виніс рішення, яким визнав дії протиправними та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02 серпня 2021 року №125 «Про відмову в перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 »

Зобов?язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 грудня 2019 року на підставі довідки державної установи «Територіальне медичне об єднання МВС України по Донецькій області» від 02 липня 2021 року №33/25-1598 про розмір грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

30.01.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косаревой I.В. було відкрито

виконавче провадження ВП №73993292.

До теперішнього часу рішення суду ПФУ до теперішнього часу в повному обсязі не виконано.

Крім того, 03 липня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд розглянув Справу №200/1363/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов?язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості з пенсії, та виніс рішення, яким визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо проведення в березні 2022 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 3 01.12.2019 із обмеженням пенсії максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, на підставі довідки від 02.07.2021 №33/25-1598, наданої Державною установою «Територіальне медичне об?єднання по Донецькій області».

Зобов?язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести з 01.03.2022 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, без обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, на підставі довідки від 02.07.2021 №33/25-1598, наданої Державною установою «Територіальне медичне об?єднання по Донецькій області» з урахуванням раніше виплачених сум.

04.07.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кириченком Максимом Сергійовичем було відкрито виконавче провадження ВП №75447570

До теперішнього часу рішення суду ПФУ до теперішнього часу в повному обсязі не виконано.

04 вересня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд,

розглянувши Справу №200/4044/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління зобов?язання вчинити певні дії, Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, яким визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України року, доплати до пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».

Зобов?язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, б. 3, м. Слов?янськ, Донецька область, ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 16 листопада 2022 року щомісячну доплату у розмірі 2000 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб", з урахуванням раніше виплачених сум.

04.07.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кириченком Максимом Сергійовичем було відкрито виконавче провадження ВП №75447707.

До теперішнього часу рішення суду ПФУ до теперішнього часу в повному обсязі не виконано.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що були порушенні його права та свободи та завдано моральних страждань, а тому звернувся до суду із відповідним позовом.

Представник відповідач, ознайомившись із позовною заявою надав відзив у якому заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Надав заяву в якій підтримав вимоги позовної заяви та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про час та місце були належним чином повідомленні. Клопотань не надавали.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наданні докази, суд встановив, що відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно частин першої, другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Статтею 1167 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року та відповідно до статті 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Також доведенню підлягають: наявність моральної шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; наявність вини заподіювача.

Тобто, обов`язковою умовою для відшкодування моральної шкоди є наявність вини заподіювача, а не просто бажання особи в отриманні моральної шкоди.

Позивач зазначає, що підставою для відшкодування моральної шкоди є невиконання, як на його думку, Головним управлінням судових рішень Краматорського міського суду Донецької області 23 лютого 2018 року №234/13146/17, Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року №200/8584/21, від 05 листопада 2021 року №200/10420/21, від 03 липня 2023 року №200/1363/23, від 04 вересня 2023 року №200/4044/23 в частині виплати коштів.

Разом з тим, в даному випадку відсутній головний критерій для відшкодування моральної шкоди, а саме наявність вини заподіювача, з огляду на наступне.

Виплата пенсій, особам, які мають право на пенсію за Законом України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та членам їх сімей згідно статті 8 цього Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Нараховані кошти Позивачу на виконання судових рішень мають бути виплачені за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів ПФУ, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Судові рішення, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, обліковуються Головним управлінням. Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства (підпункти 20, 24 пункту 1 статті 116 Бюджетного кодексу України №2456 VI від 8 липня 2010 року).

Виділення коштів із Державного бюджету на фінансування даного судового рішення не залежить від волі Головного управління і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості виконати судове рішення.

11 жовтня 2024 року постановою № 1156 Кабінет Міністрів України затвердив Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік, яким на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили, згідно з абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 серпня 2009 року 31-2 (зі змінами).

Так, у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року по справі 580/5869/22 зазначено: «з огляду на запровадження в Україні воєнного стану та для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації, виходячи з наявних/обмежених фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо тимчасового порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, що стосується разової (несистематичної, додаткової до пенсії та інших видів соціальних виплат) грошової допомоги від держави, ніяким чином не може розцінюватися, як звуження права на соціальний захист, таке рішення покликане, передусім, фінансово забезпечити заходи правового режиму воєнного стану в Україні та заходи загальної мобілізації».

Так у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Проте, як вбачається з наданого позову, Позивачем не надано належних доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, завдання шкоди його здоров`ю, чи завдання йому інших втрат немайнового характеру з яких можливо обрахувати розмір компенсації та характер і обсяг моральних страждань, матеріальні витрати, понесені Позивачем.

Сам лише факт порушення прав Позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 березня 2023 року по справі №280/1530/20.

Також у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Наведені позивачем обставини не довели причинного зв`язку між діями відповідача та завданою моральною шкодою, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також -, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Краматорським міським судом Донецької області 23 лютого 2018 року рішенням по справі №234/13146/17 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01 січня 2016 року. На виконання вимог вищеозначеного рішення суду відповідач пояснив, що ОСОБА_1 пенсія перерахована з 01 січня 2016 року.

Розмір доплати за результатом перерахунку пенсії (рішенням) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року склав 56218 гривень 32 копійки, яка виплачена з урахуванням вимог пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 року №103 (до втрати чинності) та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян» від 24 грудня 2019 року №1088 у такому порядку: - з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісячно окремою сумою виплачується 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, а саме: 1171 гривня 22 копійки щомісячно; - з 01 січня 2020 року щомісячно окремою сумою виплачується 100 відсотків різниці між місячним розміром отриманої пенсії з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та місячним розміром підвищеної пенсії, а саме: 2342 гривні 43 копійки щомісячно до повної виплати розрахованої суми (56218 гривень 32 копійки). Рішення виконано в повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі №200/2586/19-а зобов`язано Головне управління розрахувати та виплати Позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх сплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 21 лютого 2001 року №159.

На виконання вищеозначеного рішення Головним управлінням здійснено Позивачу розрахунок компенсації з 01 січня 2016 року та сформовано розмір доплати за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі №200/2586/19-а у загальній сумі 7576 гривень 81 копійка. 14 травня 2021 року виплачено суму доплати за вказаним рішенням у загальній сумі 7576 гривень 81 копійка на картковий рахунок Позивача, відкритий в ПАТ «Ощадбанк». Факт виконання вказаного судового рішення підтверджено постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року по справі №200/2586/19-а, якою прийнято звіт Головного управління щодо виконання рішення суду в повному обсязі.

Головним управлінням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2021 року №200/10420/21 виконано, а саме здійснено перерахунок пенсії за вислугу років Позивачу з 01.12.2019 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Донецькій області» від 02.07.2021 №33/25-1598. Нарахована заборгованість за період з 01.12.2019 по 28.02.2022 у сумі 233975,89 грн.

Головним управлінням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року №200/1363/23 виконано, а саме. Основний розмір пенсії з розрахунку 80% грошового забезпечення складає 13203,74 грн. (16504.67 х 80%). - 3300.94 грн. - підвищення до пенсії, як інваліду війни (13203,74 х 0,25); - 2310.65 грн. - індексація пенсії базового ОСНП 2022 (16504,68 х 0,140); - 773,60 грн. - підвищення пенсії особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ; - 50,00 грн. - доплата особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ, Доплата на виконання Рішення з 01.03.2022 по 30.06.2022 складає 1195,72 грн.

Головним управлінням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2023 року №200/4044/23 виконано, а саме у лютому 2024 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 16.11.2022 відповідно до Постанови №713. Основний розмір пенсії з розрахунку 80% грошового забезпечення складає 13203,74 грн. (16504.67 х 80%). - 1848.52 грн. - індексація пенсії базового ОСНП 2022 (13203,74 х 0,140); - 1500,00 грн. - індексація пенсії базового ОСНП 2023 (15052,26 х 0,197); - 1237.83 грн. - індексація пенсії базового ОСНП 2024 (16552,26 х 0,0796); - 4467.46 грн. - підвищення до пенсії, як інваліду війни (17869,82 х 0,25); - 2000.00 грн. - щомісячна доплата до 2000 відповідно до ПКМУ №713; - 944,40 грн. - підвищення пенсії особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ; - 50,00 грн. - доплата особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи відповідно.

Нарахована сума доплати за результатами перерахунку згідно Рішення з урахуванням виплачених сум за період з 16.11.2022 по 31.01.2024 склала 28848,72 грн. Позивач вважає, що моральна шкода за вказаними судовими рішеннями має становити 100000 гривень 00 копійок, при цьому повністю ігнорує принцип розумності і справедливості.

За змістом положень ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 ст. 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019, у справі № 920/715/17, відзначено, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

В абзаці другому пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди») звернуто увагу судів на те, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про

відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з частиною 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову у зв`язку з недоведеністю, не обґрунтованістю позовних вимог.

Також, як вже було встановлено судом, матеріальна або моральна шкода може бути стягнута лише за наявності винної дії особи, з якої стягується така шкода.

Слід вказати, що судом не встановлено вчинення винної дії відповідачем.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, прослухавши ствердження сторін по справі, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Отже, на підставі вищезазначеного, та керуючись ст.ст. 2, 4, 76, 80, 81, 82, 89, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду з дня складання повного судового рішення.

Суддя Бойко О.М.