Справа №537/800/25
Провадження №2/524/3610/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання спільною сумісною власністю подружжя квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та в порядку поділу визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути із ОСОБА_2 компенсацію за частку автомобіля в сумі 136829 грн, заливши у власності ОСОБА_2 автомобіль Opel Vivaro, 2005 р.в., ухвалив таке рішення.

ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 ними за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль Opel Vivaro, 2005 р.в..

Після розірвання шлюбу між ними не було досягнуто домовленості щодо поділу спільного майна подружжя.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги просив задовольнити.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Представник відповідача вказав, що проти задоволення позову не заперечує.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

В період із 03.09.2010 до 01.10.2024 сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.08.2024 по справі 537/3772/24.

24.04.2019 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинський О.Ю. за р.№ 976 був посвідчений договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_2 .

05.09.2020 ОСОБА_2 зареєстрував право власності на автомобіль Opel Vivaro, 2005 р.в., що підтверджується копією витягу від 28.01.2025.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

В ст.70, ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23, 25, 30 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК 2947-14 щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК 435-15, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

ОЦІНКА СУДУ

Конструкція статті 60 СК України, свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована, а один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі, в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Сторони не заперечували те, що квартира АДРЕСА_2 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вказана обставина також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема копією договору купівлі-продажу.

Враховуючи положення ст.60 СК України та те, що вказане майно було набуто за час шлюбу, а також рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності(ст.70 СК України), суд вважає, що сторонам належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 .

Суд приймає до уваги відсутність заперечень відповідача з приводу вартості транспортного засобу, який було набуто за час шлюбу, а тому з огляду на те, що транспортний засіб є неподільною річчю і спільне користування ним неможливе, з огляду на відсутність заперечень відповідача, суд вважає за можливе в рахунок вартості частки автомобіля Opel Vivaro, 2005 р.в. стягнути із відповідача на користь позивача кошти в сумі 136829 грн припинивши право позивача на частку у вказаному майні.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи та відповідно до закону України звільнений від сплати судового збору, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4877,65 грн та 2500 грн витрат, пов`язаних із залученням експерта, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 81, 142, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 32.38, житлова площа (кв.м): 17.57, реєстраційний номер майна в ДРРП .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 32.38, житлова площа (кв.м): 17.57, реєстраційний номер майна в ДРРП .

В порядку поділу майна подружжя стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 кошти в сумі 136829 грн, припинивши право власності ОСОБА_1 на частку автомобіля Opel Vivaro, 2005 р.в..

Понесені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 судові витрати в сумі 7377,65 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ