ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6014/25 Справа № 179/1897/24 Суддя у 1-й інстанції - Чорна А. О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О.В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємства «Фермер» про розірвання договору оренди земельної ділянки (суддя першої інстанції Чорна А.О.),

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року позивачка ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємства «Фермер» про розірвання договору оренди земельної ділянки, в якому просила розірвати договір №181/13 оренди землі між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємства «Фермер», посвідчений Жданівською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області від 15 липня 2013 року за №604.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивачка, через свого адвоката подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Мотивує скаргу тим, що відповідно до Договору оренди землі позивачка повинна була отримати оренду плату в сумі 4 500,00 грн. щорічно в період з 11.07.2013 по 01.05.2016, в сумі 6 100,00 грн. щорічно в період з 01.05.2016 по 2024 рік. За час оренди позивачка не одержувала від відповідача орендної плати, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк».

ОСОБА_2 просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 135097, виданого 30.07.2002 Магдалинівською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 9099, належить частка земельної ділянки, площею 10,680 га, кадастровий номер :02:002:0112, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Жданівської сільської ради. (а.с. 12).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вбачається, що частка земельної ділянки, площею 10,680 га, кадастровий номер :02:002:0112, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Жданівської сільської ради належить ОСОБА_1 (а.с. 13)

11.07.2013 року між позивачкою ОСОБА_1 (Орендодавцем) та ТОВ «СП «Фермер» (Орендарем) укладено Договір № 181/13 оренди землі, кадастровий номер :02:002:0112 (далі Договір № 181/13), який посвідчений Жданівською сільською радою 15.07.2013 року (а.с.15-17).

У відповідності до п. 2 Договору № 181/13 ОСОБА_1 надала відповідачу ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Фермер» в оренду земельну ділянку кадастровий номер -02-002-0112, загальною площею 5,340 га (1/2 від 10,680 га), у тому числі сільськогосподарських угідь 5,340 га (1/2 від 10,680 га), з них ріллі 5,340 га (1/2 від 10,680 га).

Відповідно до п. 5 Договору № 181/13 нормативна грошова оцінка земельної ділянки, розрахована відповідно по постанови КМУ від 23.03.1995 № 213 «Про Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», з урахуванням індексації станом на 01.01.2013 становить 168 501,62 грн.

Відповідно до п. 8 Договору № 181/13 договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Згідно п. 9 Договору № 181/13 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі, визначених у додатку № 1 до договору оренди землі, який є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 10 Договору № 181/13 обчислення розміру оренди землі за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Згідно п. 11 Договору № 181/13 орендна плата вноситься у такі строки з 01 січня по 31 грудня щороку протягом дії договору. Період виплати орендної плати за окремими формами розрахунку погоджується сторонами та вказується в додатку № 1 до договору.

Згідно п. 13 Договору № 181/13 орендна плата за земельну ділянку, що перебуває у власності орендодавця, переглядається за згодою сторін згідно з частиною 2 ст. 23 Закону України «Про оренду землі».

Згідно п. 38 Договору № 181/13 дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. У разі дострокового припинення дії договору з ініціативи орендодавця передача землі можлива тільки після закінчення річного циклу сільськогосподарських робіт, пов`язаних з вирощуванням культури на даній ділянці.

Згідно п. 39 Договору № 181/13 розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. На вимогу однієї із сторін договору оренди земельної ділянки договір може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, а також на підстав, визначених земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно додатку № 1 до договору оренди землі №181/13 (а.с. 19) розмір орендної плати встановлюється у сумі 5 294,12 грн з урахуванням податку з доходів фізичних осіб за кожен календарний рік терміну дії договору. Розмір орендної плати у грошовому еквіваленті з відрахованим податком з доходів фізичних осіб становить 4 500 грн. Податок з доходів фізичних осіб складає 794,12 грн. Строки виплати орендної плати у грошовому еквіваленті з 01 січня по 31 грудня щороку протягом терміну дії договору.

01.05.2016 року між позивачкою ОСОБА_1 (Орендодавцем) та ТОВ «СП «Фермер» (Орендарем) укладено додаткову угоду № 1/400/16 до Договору оренди землі. Відповідно до Постанови КМУ від 25.12.1998 № 2073 «Про затвердження порядку державної реєстрації договорів оренди землі» факт державної реєстрації даного договору посвідчено 12.05.2016 Жданівською сільською радою (а.с. 94-97).

Додатковою угодою від 01.05.2016 п. 9 договору викладено в наступній редакції: За користування вказаною в договорі оренди земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату у формі та розмірі, визначених у Додатку № 1 до договору, який є невід`ємною частиною договору.

В п. 10 договору викладено в наступній редакції: обчислення розміру оренди землі за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

В п. 8 Договору викладено в наступній редакції: договір оренди укладається терміном на 49 років, починаючи з дати його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права Книзі у реєстраційній службі Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області.

Згідно додатку № 1 до договору оренди землі з додатковою угодою (а.с. 96-97) Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, розрахована відповідно до Постанови КМУ від 23.03.1995 № 213 «Про методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», з урахуванням індексації станом на 01.05.2016 становить 252 550,22 грн. Розмір орендної плати встановлюється у сумі 7 577,64 грн., з урахуванням податку з доходів фізичних осіб та військового збору за кожен календарний рік терміну дії договору. Доходи, одержані Орендодавцем від надання в оренду землі, оподатковуються податком з доходів фізичних осіб та військовим збором згідно вимог чинного законодавства. Доходи Орендодавця оподатковуються під час їх виплати за рахунок Орендодавця. Орендна плата справляється у грошовій формі. Розмір орендної плати у грошовому еквіваленті з відрахуванням податком з доходів фізичних осіб та військового збору становить 6 100 грн. Податок з доходів фізичних осіб складає 1 363,98 грн, військовий збір складає 113,66 грн. Строки виплати орендної плати у грошовому еквіваленті з 01 січня по 31 грудня щороку протягом терміну дії договору.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за період з 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2024 року вбачається, що ТОВ «СГП «Фермер» нарахувало ОСОБА_1 у 4 кварталі 2019 року 7 577,64 грн, із них сплачено податок 1363,98 грн, у 2 кварталі 2020 року - 7 577,64 грн, із них сплачено податок 1363,98 грн, у грудні 2021 - 7 577,64 грн, із них сплачено податок 1363,98 грн, у березні 2022 року - 7 577,64 грн, із них сплачено податок 1363,98 грн. (а.с. 22-25).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 17.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 за період з 01.07.2013 року 16.09.2024 року на картку або на реквізити надходження від ТОВ «СГП «Фермер» коштів відсутнє (а.с. 26).

Згідно довіреності від 29.04.2016 року, яка посвідчена 29.04.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Коваленко С.В., за реєстровим № 797, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 , ОСОБА_4 або ОСОБА_5 одержувати належну їй орендну плату, в грошовій та/або натуральній формі, відповідно до умов договору оренди (а.с. 49).

Згідно листа адвокатського об`єднання «Еквіта» від 20.10.2023 року вбачається, що 13.10.2023 року ОСОБА_1 скасувала довіреність, посвідчену 29.04.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Коваленко С.В., за реєстровим № 797 (а.с. 50).

Згідно видаткового касового ордеру від 09.10.2023 року ОСОБА_3 по довіреності від 29.04.2016 року отримав орендну плату за землю за 2024, 2025 та 2026 роки по 6100 грн. за кожний рік оренди у загальному розмірі 18 300 грн. (а.с. 51).

Згідно видаткового касового ордеру від 09.10.2023 року ОСОБА_3 по довіреності від 29.04.2016 року отримав орендну плату за землю за 2023 рік у розмірі 6100 грн (а.с. 52).

Згідно відомості на виплату готівки № від 22.03.2022 ОСОБА_3 по довіреності від 29.04.2016 року отримав орендну плату за землю за 2022 рік у розмірі 6100 грн (а.с. 91).

Згідно відомості на виплату готівки № від 14.12.2021 року ОСОБА_3 по довіреності від 29.04.2016 року отримав орендну плату за землю за 2021 рік у розмірі 6100 грн (а.с. 92)

Згідно відомості на виплату готівки № від 07.05.2020 ОСОБА_3 по довіреності від 29.04.2016 року отримав орендну плату за землю за 2020 рік у розмірі 6100 грн (а.с. 93).

Згідно відомості на виплату готівки № від 04.10.2019 ОСОБА_3 по довіреності від 29.04.2016 отримав орендну плату за землю за 2019 рік у розмірі 6100 грн (а.с. 80).

Відповідно до інформації про перетин Державного кордону України, ОСОБА_3 19.02.2022 року виїхав до Барселони (а.с.133-139).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, відсутній факт систематичної несплати орендарем орендної плати, а також вказав, що несплачена сума орендної плати з урахуванням індексації у розмірі 1162,75 грн за період 2019-2021 року є не значною.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Статтею 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (частина 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі».

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

За змістом статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема у пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що існує факт не виплати позивачці орендної плати лише за 2022 рік за користування земельною ділянкою з кадастровим :02:002:0112 розташованої на території Жданівської сільської ради не свідчить про систематичне невиконання орендарем вимог спірного договору, оскільки як встановлено матеріалами справи та не спростовано позивачкою, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору за період з 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2024 року вбачається, що ТОВ «СГП «Фермер» нарахувало ОСОБА_1 у 4 кварталі 2019 року 7 577,64 грн, із них сплачено податок 1363,98 грн, у 2 кварталі 2020 року - 7 577,64 грн, із них сплачено податок 1363,98 грн, у грудні 2021 - 7 577,64 грн, із них сплачено податок 1363,98 грн, у березні 2022 року - 7 577,64 грн, із них сплачено податок 1363,98 грн. (а.с. 22-25).

Що стосується доводів скарги, що ОСОБА_1 не отримувала кошти за оренду плату від ОСОБА_3 , колегія суддів також не враховує, оскільки у даному випадку позивачка уповноважила згідно довіреності від 29.04.2016 року посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Коваленко С.В., за реєстровим № 797, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 або ОСОБА_5 одержувати належну їй орендну плату, в грошовій та/або натуральній формі, відповідно до умов договору оренди, а отже не передання коштів за орендну плату позивачці від довіреної нею особи не є предметом розгляду даної справи.

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що несплата орендної плати з урахуванням інфляції коштів у розмірі 1162,75 грн. за період 2019-2021 року не є значним порушенням, і окрім того, позивачка не позбавлена права звернутись із відповідним позовом, щодо стягнення недоплачених їй сум.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Наявні в матеріалами справи докази не спростовано, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення суду слід залишити без змін, а скаргу без задоволення, оскільки воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Бочкарь Роман Віталійовичзалишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 30 липня 2025 року.

Головуючий-суддя О.В. Халаджи