РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/23829/24

Провадження № 22-ц/4815/647/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В грудні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1 від 12 травня 2021 року.

Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року позовну заяву ТзОВ «Діджи Фінанс» передано за підсудністю на розгляд до Радивилівського районного суду Рівненської області.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 12 травня 2021 року з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, ОСОБА_1 у власному кабінеті на офіційному веб сайті ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» подала заявку №1 на отримання кредиту. Відповідач уклала договір про надання споживчого кредиту №1 від 12 травня 2021 року з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», їй були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7300,00 грн. Відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання.

05 вересня 2022 року, згідно умов договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступлено право вимоги за кредитним договором №1 від 12 травня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

За договором факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 29638,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 7300,00 грн; за відсотками 22338,00 грн.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що договір було підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджує укладення правочину в електронній формі, оскільки без входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля до особистого кабінету та внесення персональних даних, номеру телефону, договір не було б укладено. Це відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», зокрема щодо порядку укладення електронного договору шляхом пропозиції та акцепту, а також використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

При цьому апелянт посилається на презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), зазначаючи, що договір № 1 не визнаний недійсним чи неукладеним у встановленому законом порядку.

Також стверджує, що відсутність електронних доказів генерації одноразового ідентифікатора не може бути підставою для відмови у позовних вимогах, оскільки відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі та не ставить під сумнів достовірність електронного доказу.

Факт перерахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника підтверджується листом від АТ «ПУМБ» та витягом з додатку до нього, який є надавачем платіжних послуг.

Апелянт вважає, що відповідач має надати виписку за картковим рахунком для спростування/підтвердження зарахування коштів, що є його прямим процесуальним обов`язком згідно зі ст. 81 ЦПК України.

З метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, апелянт заявляє клопотання про витребування додаткових доказів від АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» щодо емісії платіжної картки, руху коштів та ідентифікаційних даних власника карткового рахунку, оскільки ця інформація є банківською таємницею, і позивач не має повного доступу до неї.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено, в обґрунтування позовних вимог позивачем надано укладені між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» і ОСОБА_1 оферту (пропозицію укласти електронний договір) та договір №1 від 12.05.2021 року. (а.с.36-39, 25-35)

Предметом вказаного договору, визначено, що товариство зобов`язується надати позичальнику кредит в гривнях на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним, відповідно до умов договору. Сума кредиту 7300 гривень, строк надання кредиту 30 календарних днів, орієнтовна реальна процентна ставка 365% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 9490,00 грн.

Згідно з п.2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п.9.1. договору укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ITC, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет у порядку, передбаченому законодавством, у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Невід`ємною частиною договору є правила надання коштів у позику та паспорт споживчого кредитування, що наданий позичальнику до укладення цього договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на Веб-сайті (п.9.2.).

Згідно з п.9.10. сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та законодавства, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Договір укладається шляхом направлення його тексту в особистий кабінет позичальника та/або на електронну адресу позичальника для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ITC/зазначений у цьому Договорі. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Така ж процедура застосовується для підписання спеціальних умов.

Між ТОВ «ФК «Інвест фінанс» та ОСОБА_1 укладено ряд додаткових угод від 11.06.2021, від 25.06.2021, від 03.08.20021про зміну умов договору №1 від 12.02.2021 року щодо зміни строку кредитування та процентної ставки в межах нового строку кредитування. (а.с.40-41, 42-43, 44-45)

У наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором №1 від 12 травня 2021 року зазначено, що заборгованість та ОСОБА_1 29638,00 грн.

05 вересня 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (клієнт) уклали договір факторингу №556/ФК-22 відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених договором. (а.с.46-55)

Згідно з додатком до договору факторингу №556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №1 від 12 травня 2021 року на загальну суму 29638,00 грн, з яких 7300,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 22338,00 грн - заборгованість за відсотками. (а.с.92)

Положеннями статей 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцеві ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору.

Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач надсилав або ж відповідачка будь-яким способом застосувала ідентифікатор електронного підпису, пройшла ідентифікацію особи та здійснила електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, так і факту отримання цього одноразового ідентифікатора.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази реєстрації саме ОСОБА_1 у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», отримання нею логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.

На обґрунтування позовних вимог позивач долучив до позовної заяви копії договору про надання споживчого кредиту № 1 від 12.05.2021 року та графік платежів до нього, копію оферти пропозиції укласти електронний договір, заяви про прийняття оферти (акцепт), копії додаткових угод про зміни умов договору № 1 від 12.05.2021 року, № 1 від 12.05.2021 року, №1 від 12.05.2021 року.

Водночас, жодний з вказаних письмових документів та інших, які долучені до позовної заяви, не містять візуального відображення одноразового ідентифікатора (алфавітно-цифрової послідовності), який за твердженням позивача застосовувала відповідачка.

Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Згідно з статтею 16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» 5 квітня 2001 року, № 2346-III, який був чинний на день проведення переказу коштів, до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом:1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - учасника платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання обтяжувачем чи отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання; 7) внесення готівкових коштів для подальшого переказу за допомогою платіжних пристроїв.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер.

Згідно статті стаття 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для ініціювання переказу в межах України можуть застосовуватися електронні платіжні засоби як внутрішньодержавних, так і міжнародних платіжних систем у порядку, встановленому Національним банком України.

Ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені статтями 22, 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.

Крім того, на підтвердження позовних вимог ТОВ "Діджи Фінанс" подало клопотання про витребування із АТ "Перший Міжнародний Український Банк" первинний банківський документ (виписку по рахунку, платіжну інструкцію, меморіальний ордер, тощо) як доказ перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок відповідача за № НОМЕР_1 в сумі 7300 грн. на виконання умов кредитного договору №1 від 12.05.2021 року.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та задоволено зазначене клопотання.

АТ «ПУМБ» листом від 10 січня 2025 року повідомив, що 12 травня 2021 року проведена операція на суму 7300,00 грн, ІD транзакції 56, з використанням сервісу переказу коштів через АТ «ПУМБ» на карту 352061. Банківська платіжна картка НОМЕР_1 не емітована АТ «ПУМБ», від так щодо особи власника карти та зарахування на неї коштів рекомендовано звернутись до банка емітента карти отримувача.

З клопотання позивача від 30.01.2025 року про витребування доказів вбачаться, що скориставшись загальнодоступним сервісом визначення емітента банківської картки позивачем встановлено, що банківська платіжна картка НОМЕР_1 видана АТ "Універсал Банк".

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Згідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач, подаючи 30.01.2025 року клопотання про витребування доказів за банківською платіжною карткою № НОМЕР_1 із АТ «Універсал Банк», не просив встановити додатковий строк на подання доказів, не обґрунтував причин, що перешкоджали йому скористатися загальнодоступним сервісом визначення емітента банківської картки при поданні позову, а також не надав доказів вчинення дій, спрямованих на самостійне отримання зазначених відомостей, зокрема шляхом звернення до відповідача, який як клієнт банку мав можливість надати відповідну виписку.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо помилковості залишення без розгляду зазначеного клопотання. З тих самих підстав слід відмовити й у задоволенні аналогічного клопотання апелянта, поданого на стадії апеляційного перегляду справи.

Оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів укладення кредитного договору відповідачкою, фактичного надання відповідачці кредиту на картковий рахунок, користування вказаними грошовими коштами, руху коштів по рахунку та наявність заборгованості, яка заявлена до стягнення, відмова у задоволенні позову є законною та обґрунтованою.

Зважаючи на викладене, у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" залишити без задоволення.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 18 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.