КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Будзан Л.Д.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Благодійної організації Благодійний фонд «Ясне Бачення», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, упущеної вигоди та за зустрічним позовом Благодійної організації Благодійний фонд «Ясне Бачення» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, -

встановив:

1. Короткий виклад обставин справи.

У жовтні 2023 року до Подільського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Благодійної організації Благодійний фонд «Ясне Бачення» про відшкодування матеріальної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 30 травня 2022 року позивач по дорученню власника нерухомого майна уклав договір оренди будинку АДРЕСА_1 з Благодійною організацією БФ «Ясне Бачення» в особі директора ОСОБА_6.

Вказує, що внаслідок порушення відповідачем умов договору завдано матеріальної шкоди у розмірі 1 116 250 грн.

Завдана шкода виражається, зокрема, у неповідомленні відповідачем про припинення договору, не сплачено орендну плату у розмірі 300 000 грн та плату за розподіл газу у розмірі 1250 грн, не сплачено розмір ПДВ 51 000 грн, самовільно переобладнано орендне приміщення, не повідомлено про зміну юридичної адреси відповідача, не проведено ремонтних робіт приміщення, не застраховано орендний об`єкт. Також земельну ділянку використано як септик для скиду нечистот, пошкоджено паркан, порушено пункт 5.6. договору оренди про повернення майна у тому стані, в якому відповідач його одержав з урахуванням нормального зносу.

В листопаді 2023 року позивачем подано позовну заяву про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 грн (том 1 а.с.95-99).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року, постановленою під головуванням судді Скрипник О.Г., відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (том 1 а.с.141-142).

В грудні 2023 року до суду представником відповідача БО БФ «Ясне Бачення» ? адвокатом Новіцькою І.Л. подано зустрічний позов про визнання договору недійсним та відзив на позовну заяву (том 1 а.с.183-189, 203-210). За результатами розгляду зустрічного позову просить визнати недійсним договір оренди будинку та приміщення від 30 травня 2022 року та акту прийому-передачі майна приміщення від 30 травня 2022 року, укладеного між ОСОБА_4 та БО БФ «Ясне Бачення».

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22 січня 2024 року справу прийнято до провадження суддею Будзан Л.Д. після припинення повноважень судді Скрипник О.Г. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання (том 2 а.с.67, 65-66).

В березні 2024 року позивач подач заяву про збільшення позовних вимог, у якій просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 2 016 250,00 грн з урахуванням упущеної вигоди у розмірі 900 000,00 грн (том 3 а.с.150-153).

В обґрунтування вимог заяви зазначено, що будинок не може здаватись в оренду через його стан вже протягом 6 місяців, що вказує на втрату позивачем реального доходу, а тому збитки, які прямо не пов`язані з умовами договору, а є наслідком їх неналежного виконання стороною, мають бути відшкодовані відповідачем.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року відповідачу БО БФ «Ясне Бачення» поновлено пропущений строк на подання зустрічного позову. Зустрічну позовну заяву БО БФ «Ясне Бачення» в особі директора ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до БО БФ «Ясне Бачення» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , об`єднано позови в одне провадження. Відкладено підготовче судове засідання (том 5 а.с.104-105).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті (том 5 а.с.184).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено про повернення до стадії підготовчого провадження для вирішення питання за заявою позивача про збільшення позовних вимог (том 6 а.с.2-3).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог (том 6 а.с.1).

В судовому засіданні 16 квітня 2025 року представник відповідача БО БФ «Ясне Бачення» ? адвокат Новіцька І.Л. заявила клопотання про визначення виключної підсудності (том 6 а.с.2-3). Клопотання мотивовано тим, що спір стосується нерухомого майна, зокрема користування нерухомим майном, розташованим у м. Дубляни Жовківського р-ну Львівської області.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва 16 квітня 2025 року справу передано до Жовківського районного суду Львівської області за підсудністю (том 6 а.с.5-7).

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Передаючи справу до Жовківського районного суду Львівської області за підсудністю, суд першої інстанції вказав, що оскільки що спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стосується стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ушкодження вказаного майна, та упущеної вигоди, спричиненої у зв`язку з тривалою неможливістю використовувати його, та з огляду на припис частини 1 статті 378 ЦПК України справа не підлягає розгляду Подільським районним судом міста Києва.

Суд вказав, що за наведених обставин справа підлягає передачі до Жовківського районного суду Львівської області за підсудністю.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, не встановлення судом обставин справи, які мають значення для справи.

Вказує, що судом не враховано позиції позивача щодо підсудності справи Подільському районному суду міста Києва.

Зазначає, що позов має відшкодувальний (деліктний) характер, спрямований на стягнення шкоди, пов`язаної із неналежним виконанням зобов`язань за договором оренди, а не стосується права власності, користування чи інших речових прав на об`єкт та не стосується реєстрації або зміни правового статусу нерухомості.

Вказує, що предметом спору є цивільно-правова відповідальність, а не право на річ, тому мають застосовуватися правила загальної підсудності за статтею 27 ЦПК України, а не виключної за статтею 30 ЦПК України.

З посиланням постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №916/3146/17, а саме, що «… не всі спори, які стосуються нерухомого майна, підпадають під виключну підсудність. Важливо оцінювати, чи є нерухомість об`єктом предмета спору, чи лише фоном правовідносин», вказує, що в справі, що переглядається, нерухоме майно є тим самим фоном, яке не утворює предмет спору.

Вказує, що при вирішенні питання про конкуренцію загальної та виключної підсудності із застосуванням правил виключної підсудності суд не врахував відсутність у суті первісного позову питання про розірвання/визнання недійсним договору оренди, оскільки позивач звертався до суду для вирішення питання про відшкодування шкоди.

Уважає, що відповідач мав би звертатись до суду із урахуванням правил виключної підсудності із зустрічним позовом про визнання договору оренди від 20 травня 2022 року недійсним, тоді як звертання ОСОБА_1 із позовом про відшкодування шкоди до Подільського районного суду міста Києва здійснено із дотриманням правил загальної підсудності.

Посилається на тривалий розгляд справи, затягування строків розгляду справи.

Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.02.2019 у справі №522/20214/17, у справі №916/3146/17.

Мотивуючи наведеним, просить суд скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва 16 квітня 2025 року про передачу справи за підсудністю, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

5. Позиція учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

У жовтні 2023 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Благодійної організації Благодійний фонд «Ясне Бачення» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення договору оренди, укладеного 30 травня 2022 року ОСОБА_5 , (орендодавець) та БО БФ «Ясне Бачення» в особі директора ОСОБА_6 (орендар) будинку та приміщення щодо строкового платного користування будинком АДРЕСА_1 (том 1 а.с.5-8).

В грудні 2023 року БО БФ «Ясне Бачення» в особі директора ОСОБА_6 подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди, укладеного між 30 травня 2022 року ОСОБА_5 , (орендодавець) та БО БФ «Ясне Бачення» в особі директора ОСОБА_6 (орендар) будинку та приміщення щодо строкового платного користування будинком АДРЕСА_1 .

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 30 ЦПК України, зокрема, частиною 1, визначені виключні підстави підсудності справ, якщо позови, що виникають із приводу нерухомого майна. Такі позови пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Тобто, правило загальної територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями ЦПК України.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності, до прикладу загальної чи альтернативної. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18 зазначила таке: "Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном".

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18, предметом розгляду якої було стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна, навела такі висновки:

«Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України».

З матеріалів справи убачається, що предметом первісного позову, поданого в жовтні 2023 року, є відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачеві у зв`язку із порушенням відповідачем умов використання орендного нерухомого майна відповідно до договору оренди від 30 травня 2022 року, укладеного між сторонами щодо оренди будинку АДРЕСА_1 .

Позивачем у позові окреслено, що завдана шкода виражається, зокрема, у неповідомленні відповідачем про припинення договору, не сплачено орендну плату у розмірі 300 000 грн та плату за розподіл газу, не сплачено розмір ПДВ, самовільно переобладнано орендне приміщення, не повідомлено про зміну юридичної адреси відповідача, не проведено ремонтних робіт приміщення, не застраховано орендний об`єкт. Позовну вимогу про стягнення моральної шкоди та упущеної вигоди мотивовано тим, що у зв`язку із завданою шкодою позивач не міг здавати нерухоме майно в оренду протягом 6 місяців, що призвело до втрати позивачем реального доходу.

Таким чином, оскільки позивач завдану матеріальну шкоди пов`язує із порушенням умов договору оренди нерухомого майна, несплату платежів в межах розрахунку за таке майно, переобладнання нерухомого майно тощо, відтак спір виник з приводу нерухомого майна та на такий поширюються правила виключної підсудності.

Доводи апеляційної скарги в частині обґрунтування звернення позивачем до суду на підставі статті 27 ЦПК України не узгоджуються із характером спірних правовідносин, які виникли щодо нерухомого майна.

Посилання скаржника на тривалий розгляд справи, апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення, яким закінчено розгляд справи, з подальшим направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина 1 статті 378 ЦПК України), а тому для ухвалення законного судового рішення у справі необхідно дотримання відповідної підсудності справи з метою запобігання перетворення судового процесу у безладний рух.

Колегія судді зауважує, що дотримання правил територіальної підсудності справи не є проявом надмірного формалізму, а є однією із умов законності та обґрунтованості судового рішення та відповідає завданням цивільного судочинства.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на висновки Верхового Суду у складі Касаційного цивільного суду, викладені у постанові від 27.02.2019 у справі №522/20214/17, та висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 16.10.2018 у справі №916/3146/17, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Розгляд справи №522/20214/17 завершено ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2017 року про задоволення скарги на бездіяльність службових осіб, прийнятою в порядку кримінального судочинства, в межах цієї справи постанов Верховним Судом не приймалось.

Згідно даних ЄДРСР у справі №916/3146/17 Великою Палатою Верховного Суду не приймалось постанов від 16 жовтня 2018 року, натомість 03 листопада 2020 року прийнято постанову, якою не досліджувалось питання щодо підсудності справи, що розглядалась Великою Палатою .

З урахуванням наведеного, апеляційний суд констатує, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до ухвалення помилкового судового рішення, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.О. Желепа

В.В. Соколова