Номер провадження № 2/366/305/25
Справа № 366/176/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

25 липня 2025 року селище Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Гончарука О.П.,

за участю секретаря Іванової І.С.,

розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 03.08.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІОЛАН» було укладено кредитний договір № 4139004.

Зазначає, що законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом чи електронного договору - електронним підписом. Оскільки відповідачем було обрано один із вищеперерахованих варіантів підписання договору, тим самим підтверджено прийняття умов кредитного договору № 4139004 від 03.08.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті позивача.

Таким чином, між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 4136004 від 03.08.2021 та відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 5000,0 грн.

Дані кошти були перераховані відповідачу, що підтверджується платіжним дорученням №52797670 від 03.08.2021р.

Договір про споживчий кредит № 4139004 від 03.08.2021 було укладено на загальний розмір 5000,0 грн. з датою остаточного повернення кредиту 24.08.2021 з щомісячною комісією у розмірі 10 % від суми кредиту. Проценти за користування кредитом 1312,50 грн. нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин.

11.11.2021р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги №12Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним Договором №4139004 від 03.08.2021р. на користь ТОВ «Діджи фінанси», а відповідно ТОВ «Діджи фінанси» набуло право вимоги до відповідача.

Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» обґрунтована та документально підтверджена, становить 21812,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,0 грн.; заборгованість за відсотками 16312,5 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 500,0 грн.; заборгованість за пеней становить 0 грн.

У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлена досудова вимога із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 21812,50 грн., судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025, цивільну справу передано для розгляду судді Гончаруку О.П.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 21.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без їх виклику.

У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти нього.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 03.08.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Міолан» було укладено кредитний договір №4139004, відповідно до умов якого ТОВ «Міолан» надав позичальнику кредит у сумі 5000,00 грн. на споживчі цілі, про що свідчать: кредитний договір №4139004 від 03.08.2021; паспорт споживчого кредиту №4139004; графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту; анкета-заява на отримання кредиту/опитувальний лист; платіжне доручення №52797670 від 03.08.2021 на суму 5000,00 грн.

11.11.2021р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги №12Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним Договором №4139004 від 03.08.2021р. на користь ТОВ «Діджи фінанси», а відповідно ТОВ «Діджи фінанси» набуло право вимоги до відповідача.

Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу № 12Т від 11.11.2021р., ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4139004 від 03.08.2021 у сумі 21812,5 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 5000,0 грн.; сума заборгованості за відсотками 16312,50 грн.; сума заборгованості за комісією 500,0 грн.

За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором №4139004 від 03.08.2021 року.

Також 27.09.2024 року за вих. № -АВ позивач, як новий кредитор у зобов`язанні за кредитним договором № 4139004 від 03.08.2021 року направив ОСОБА_1 досудову вимогу про погашення заборгованості, зі змісту якої вбачається, що боржник була повідомлена про відступлення права грошової вимоги факторові та про обов`язок боржника сплатити наявну заборгованість новому кредитору.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст. 1077-1078 ЦК України).

Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача.

Позивач підтвердив своє право вимоги за кредитним договором №4139004 від 03.08.2021 відповідно до договору про відступлення прав вимоги №12Т від 11.11.2021 року.

З розрахунку заборгованості за договором №4139004 від 03.08.2021 року, складеного ТОВ «Мілоан» вбачається, що станом на 23.10.2021 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 21812,50 грн.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Надані представником позивача докази є належними та достатніми для доведення того, що відповідач неналежно виконував свої зобов`язання за договором №4139004 від 03.08.2021 року, тому позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення заборгованості (в межах заявлених вимог) в розмірі 21812,50 грн. підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У прохальній частині позову представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до матеріалів справи долучено наступні документи: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.04.2024, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Стародуб І.В.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №6585/10; копію акту робіт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.09.2024 року, відповідно якого сторони підтвердили, що адвокат Стародуб І. надала, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 грн.; детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом Стародуб І., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості.

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 вказав, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Таким чином, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, розгляд якої проводився в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, не надання відповідачем заперечень щодо розміру правничої допомоги, дійшов переконання, що заявлені представником позивача вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є обгрунтованими та співмірними зі складністю справи, а тому обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,0 грн.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 15, 81, 133, 137, 141, 223, 247 ч.2, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 612, 1048, 1049, 1054, 1082 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (, адреса: 07406 Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ОКСІ БАНК», МФО 325990) заборгованість за Кредитним договором № 4139004 від 03.08.2021 в розмірі 21812,50 (двадцять одна тисяча вісімсот дванадцять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (, адреса: 07406 Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, IBAN: НОМЕР_2 в АТ «ОКСІ БАНК», МФО 325990), сплачений судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Іванківського районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.П. Гончарук