Справа № 461/1479/18
Провадження № 6/461/156/25
УХВАЛА

06.08.2025 року місто Львів

Галицький районний суду м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Александрович М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Львова заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» Владка Романа Олеговича про заміну сторони виконавчого провадження,

встановив:

I. Фактичні обставини справи, суть заяви та дані про особу, яка її заявила, суть питання, яке вирішується судом

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» Владко Роман Олегович звернувся до суду із заявою ОСОБА_1 у якій просить змінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» на Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС».

Заява обґрунтована тим, що за результатами розгляду цивільної справи №461/1479/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 02.05.2018 судом ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» заборгованість за договором №L01.188.38311 від 03.09.2015р. у сумі 8896 гривень 53 копійки, а також 1762,00 гривень судового збору. На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий документ, який перебуває на виконанні у Бахмацькому відділі державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження № 56852131. Згідно Договору факторингу № 08/22 від 31.08.2022 право вимоги за кредитним договором №L01.188.38311 від 03.09.2015, було відступлене від Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», яке змінило назву на Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС».

Таким чином, за твердженням заявника, наявні підстави для зміни кредитора у зобов`язанні через відступлення права вимоги.

Представники заявника у судове засідання не з`явились, згідно з прохальною частиною заяви ОСОБА_3 , просить суд проводити розгляд справи за її відсутності.

Заінтересовані особи (учасники провадження (сторони) у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною 3 статті 442 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, зважаючи на наявність у матеріалах справи даних про вжиття судом заходів щодо належного повідомлення учасників процесу, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, за можливе проводити розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

II. Мотиви та висновки суду, а також положення закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

ОСОБА_4 шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», звернувся до суду із заявою ОСОБА_1 у якій, остання просить змінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» на Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань та наслідки недотримання таких вимог визначені у статті 183 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

З матеріалів поданої заяви вбачається, що до заяви про заміну сторони виконавчого провадження, на підтвердження своїх повноважень, як представника, Петренко Н.С. та Владка Р.О. додано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Свеа Фінанс», в якому зазначено, що керівником цієї юридичної особи є Кашпур М.Л., а також довіреності у порядку передоручення від 27.03.2024, в яких зазначено, що Кашпур М.Л. на підставі Статуту уповноважує, Петренко Н.С. та Владка Р.О. представляти інтереси ТОВ «Свеа Фінанс» в судах та органах судової влади з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи.

Частиною третьою статті 244 ЦК України встановлено, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

За змістом статті 58 Закону України «Про нотаріат», довіреність, видана в порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню після подання основної довіреності, в якій застережено право на передоручення, або після надання доказів того, що представник за основною довіреністю примушений до цього обставинами для охорони інтересів особи, яка видала довіреність. Довіреність, видана в порядку передоручення, не може містити в собі більший обсяг прав, ніж їх передано за основною довіреністю. Строк дії довіреності, виданої в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана.

Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті (частина друга статті 245 ЦК України).

У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним (частина перша статті 219 ЦК України).

У частині четвертій статті 183 ЦПК України закріплено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Статтею 170 Цивільного кодексу України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади в межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Заява подана та підписана представником заявника Владком Романом Олеговичем.

Відповідно до частин 3, 4 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, юридична особа бере участь через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Отже, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Що стосується представництва, то за визначенням, наведеним у статті 237 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі - ЦК України), ним є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини перша, третя вказаної статті).

02 червня 2016 року Верховною Радою України було прийнято зміни до Конституції України (Закон України №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»), відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено пунктом 16-1, підпункт 11 якого передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Після 29 грудня 2019 року перелік осіб, які можуть вважатися такими, що здійснюють «самопредставництво» юридичної особи, був збільшений. Окрім керівників або членів виконавчого органу, до переліку було включено «інших осіб, які мають із такою юридичною особою трудові відносини (діють на підставі трудового договору (контракту)».

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (частина четверта статті 87 Цивільного кодексу України).

Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати. Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника.

Згідно з частиною 1 статті 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до положень статті 238 Цивільного кодексу України, представник (у тому числі і за довіреністю юридичної особи) може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Як передбачено статтею 246 Цивільного кодексу України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно ч. 7 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

У матеріалах, що були подані до суду, представник позивача Владко Роман Олегович, подаючи від імені ТОВ «Свеа Фінанс» заяву про зміну сторони виконавчого провадження, надав на підтвердження своїх та Петренко Наталії повноважень копії довіреностей на представництво інтересів ТОВ «Свеа Фінанс» від 27.03.2024 року.

Однак, при цьому представником не було надано трудового договору або іншого документу, що позбавляє суд можливості пересвідчитись у належності повноважень Петренко Наталії Сергіївни та Владка Романа Олеговича.

Так, доказами підтвердження повноважень брати участь у справі в порядку самопредставництва працівник (юрисконсульт) має надати суду: докази того, що особа обіймає певну посаду (наказ, трудовий договір), а також докази, які дозволяють встановити обсяг повноважень вказаної посадової особи (статут, положення, трудовий договір (контракт).

При цьому, у відповідному трудовому договорі (контракті) має міститись положення щодо повноважень юрисконсульта на представництва інтересів юридичної особи в суді.

Відсутність відповідних положень у трудовому договорі (положенні/посадовій інструкції) є підставою для відмови у допуску до участі у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі №17/495-08.

Згідно з частиною 9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Таким чином, підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що представником заявника на підтвердження своїх повноважень не надано належних та допустимих доказів на здійснення представництва інтересів позивача, що унеможливлює встановлення належності повноважень Петренко Н.С. та Владка Р.О., щодо здійснення дій в інтересах ТОВ «Свеа Фінанс», що є підставою для повернення заяви особі, яка її подала, відповідно до положення п. 1 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Поряд з тим, оскільки заяву про заміну сторони у виконавчого провадження було сформовано в електронній формі за допомогою підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ? «Електронний суд», то паперовий варіант такої поверненню не підлягає, оскільки до суду не подавався.

Керуючись ст. 185, 258, 260, 353 ЦПК України,

постановив:

заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06 серпня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький