Справа № 931/410/25
Провадження № 2/931/225/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Безп`ятко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Левчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики,

в с т а н о в и в:

16 квітня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 28 вересня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір № в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн, в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. Пропозиція на отримання 5 траншу згідно Заявки-анкети № від 16.12.2019 в рамках Договору про надання позики та підписано позичальником 16.12.2019. 14 липня 2021 року було укладено договір №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №. Не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови договору. Загальний розмір заборгованості за договором № від 28 вересня 2019 року, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 114209,93грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6070,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 108139,93 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 79049,45 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6070,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 72979,45 грн.

Просить стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором № від 28 вересня 2019 року у розмірі 79049,45 грн, а також понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та правову допомогу у розмірі 25000 грн..

Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 04 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 30 червня 2025 року, який за клопотанням представника відповідача відкладено на 30 липня 2025 року.

03 липня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Стасюка О.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позовні вимоги відповідач визнає частково, не заперечує факту отримання грошових коштів за спірним кредитним договором, разом з тим, заперечує щодо нарахованих відсотків та стягнення витрат на правничу допомогу.Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, але не виключно: первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником взятих на себе зобов`язань (Постанова КГС ВС від 22.08.2024 у справі № 916/735/23). Тому, розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не можуть вважатися первинними документами та належними, оскільки вони є внутрішніми розрахунками позивача.Відсутність обґрунтованих розрахунків заборгованості за договорами надання грошових коштів у позику та кредит, а також первинних бухгалтерських документів позбавляє можливості з`ясувати дійсний розмір заборгованості за кредитними договорами, що є обов`язковим при вирішенні питання про стягнення боргу. Аналізуючи надані позивачем розрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором зазначає, що вони розраховані не правильно і підлягають перерахунку. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання, зазначене є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України.За умовами укладеного між сторонами договором № , останній укладено на строк 30 днів, відтак, в межах строку кредитування відповідач повинен був повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків. Вважає, що правильним розміром заборгованості відповідача перед позивачем за договором № є сума 9256,75 грн, що складається із 6070,00 грн тіла кредиту, 3186,75 грн нарахованих відсотків в межах 30 днів, і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Також вважає правильним стягнення з відповідача 800 грн витрат на правничу допомогу, зважаючи на нескладність справи та типовість самого позову.

Просить позовну заяву задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № від 28.09.2019 року в розмірі 9256,75 грн. (а.с. 76-79)

09 липня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Ткаченко М.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що відповідно до пропозиції укласти договір, строк дії кредитного договору 3 роки. Відповідно до умов договору та правил надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Відповідно п.1.7 Договору протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та правил. Згідно п.1.9 Договору, дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії Договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу Сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії договору. Дія цього договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між Сторонами. Отже, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору.Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Просить поновити позивачу строк на подачу відповіді на відзив, а також позовну заяву задовольнити (а.с. 82-85)

Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 73 на звороті). Одночасно у позовній заяві представник позивача Ткаченко М.М. заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 4 на звороті). 30 липня 2025 року від представника позивача Пилипчука С.В. надійшла заява, у якій просить розглянути справу без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів та доводів викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 97-98).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідками про доставку електронного документу (а.с. 74 на звороті, 75 на звороті). 30 липня 2025 року від представника відповідача Стасюка О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача, у якій просить позовну заяву задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача 9256,75 грн заборгованості за кредитним договором № від 28.09.2019 року (а.с. 95).

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін та їх представників.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 28 вересня 2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (далі договір позики) в електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором 5jlz2q (а.с. 7-9).

Крім того, 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 в електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором 2s8n4n підписав заявку-анкету на отримання кредиту, пропозицію надання 5 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 16 грудня 2019 р. в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 28 вересня 2019 р. (оферта), акцепт оферти від 16 грудня 2019 р. на отримання 5 траншу кредиту згідно Заявки - анкети № від 16 грудня 2019 р. в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 28 вересня 2019 р. (а.с. 10, 10 на звороті, 11).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно п. 7.6 Договору у разі укладання договору в електронній формі, а саме: на сайті товариства www.moneyboom.ua, беззаперечним прийняттям (акцептом) умов даного договору позичальником є проставлення в особистому кабінеті на сайті кредитодавця спеціальної відмітки про згоду укласти договір на запропонованих товариством умовах (підписання додатку №2 при укладенні договору та отриманні першого траншу кредиту, та додатку №4 при отриманні другого та наступного траншу кредиту). Підписання позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Виконання вищезазначених дій означає прийняття позичальником всіх умов договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно п. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення договору в письмовому вигляді, у зв`язку з чим створює для позичальника та товариства такі ж правові зобов`язання та наслідки. Підписання позичальником документів (додаткових угод до Договору, додатків) відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладення договору в електронному вигляді відбувається відповідно до процедури викладеної у правилах.

Таким чином, позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такої форми, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 5jlz2q, заявки-анкети на отримання кредиту, оферти та акцепту одноразовим ідентифікатором 2s8n4n, які були надіслані на номер телефону відповідача, про що свідчить довідка про ідентифікацію ТОВ «Інфінанс» (а.с. 17).

Відповідно до умов договору ТОВ «Інфінанс» кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем 30 календарних днів.

Згідно заявки-анкети на отримання кредиту, оферти та акцепту від 16 грудня 2019 року сума кредиту становить 6070 грн терміном 30 днів зі відсотковою ставкою 1,75% за один день користування кредитом.

На виконання умов кредитного договору ТОВ «Інфінанс» було перераховано ОСОБА_1 кошти в розмірі 6070 грн на картку № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту, за допомогою системи iPay.ua, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 1980_07 від 07 березня 2025 року та довідкою ТОВ «Інфінанс» вих. № 21721/174 від 21 липня 2021 року (а.с. 17 на звороті, 18).

Таким чином, ТОВ «Інфінанс» повністю виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

Відповідач ОСОБА_1 , як вбачається із поданого відзиву на позовну заяву, факту укладення договору позики і отримання кредитних коштів у зазначеному позивачем розмірі не заперечує.

Однак, ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кpeдит в строк, передбачений договором, що спричинило виникнення заборгованості, що також не заперечує позивач.

Як вбачається із розрахунку, сформованого ТОВ «Інфінанс», ОСОБА_1 16 грудня 2019 року було видано основну суму кредиту 6070 грн, та у зв`язку з невиконанням обов`язку щодо повернення кредиту протягом 577 днів (до 14.07.2021 року включно) нараховано відсотки у розмірі 61294,71 грн (а.с. 18-24).

Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступає за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 27-29).

Згідно платіжного доручення №М1 від 14.07.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало кошти на рахунок ТОВ «Інфінанс» (а.с. 29).

Із витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021, залишок заборгованості на момент відступлення права вимоги за кредитним договором № становив 67364,71 грн, з яких 6070 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 61294,71 грн заборгованість за процентами (а.с. 30-32).

Отже, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 28 вересня 2019 року.

Однак, пунктом 2.3 первісного кредитного договору передбачено, що товариство має право на відступлення права вимоги за даним договором будь-кому без згоди на це позичальника.

Пунктом 2.1 Договору факторингу встановлено, зокрема, що фактор стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками.

Тобто, право вимоги переходить не лише на поточний борг, а й на майбутні зобов`язання, які передбачені в первісному договорі між боржником і первісним кредитором.

Згідно розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року, заборгованість у ОСОБА_1 за кредитним договором № становить 114209,93 грн, з яких 6070 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 61294,71 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 46845,22 грн нараховані відсотки згідно кредитного договору за 441 день. Заборгованість розрахована за період 14.07.2021 року по 27.09.2021 року (а.с. 25).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступає шляхом продажу право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 33-36).

Із витягу з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, залишок заборгованості на момент відступлення права вимоги за кредитним договором № становив 114209,93 грн, з яких 6070 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 108139,93 грн заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 37-39).

А відтак, ТОВ «Коллект Центр», як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за укладеним ним договором надання позики.

Проте, згідно розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Коллект Центр» станом на 20.05.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 28.09.2019 року становить 79049,45 грн, яка складається із 6070 грн заборгованості за тілом кредиту, 72979,45 грн заявленої суми до стягнення (31.10.2021 року) заборгованості за відсотками (а.с. 26).

Таким чином, позивачем було зменшено суму заборгованості відповідача за кредитним договором, а саме в частині нарахованих відсотків.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У поданому відзиві відповідач ОСОБА_1 не заперечує факт отримання ним грошових коштів за спірним договором позики та стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, вимога позивача ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 6070 є доведеною та підлягає до задоволення.

Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, первісним кредитором здійснювалося нарахування відповідачу відсотків, а саме 1,75% в день протягом 577 днів (по 14.07.2021), що становить 61294,71 грн. В подальшому фактором ТОВ «Вердикт Капітал» було здійснено нарахування 1,75% відсотків в день за невиконання відповідачем зобов`язання протягом 441 дня (по 27.09.2022). Позивач, який набув право вимоги до боржника, просить стягнути із відповідача відсотки лише за період із 16.12.2019 по 31.10.2021.

Однак відповідач не погоджується щодо стягнення відсотків поза межами строку кредитування 30 днів.

В той же час, умовами договору передбачено, що остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем (максимальний строк користування траншем становить 30 днів (п.1.2, п.1.6 Договору).

Відповідно до п.5.1 п. 5.4 Договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором, правилами та чинним законодавством України.

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

У разі прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом частково/або у повному обсязі позичальник самостійно нараховує та сплачує товариству, на його вимогу, пеню в розмірі 1,75 % від несвоєчасно сплаченої суми (кредиту та відсотків) за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється із врахуванням п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отримання (вимагання) товариством від позичальника платежів в рахунок оплати пені (неустойки) за прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом є правом товариства, а не його обов`язком.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «… що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благоможливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України

Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання, зазначене є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України».

Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 16.12.2019 по 15.01.2020 (30 днів). Починаючи з 15.01.2020 позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами регулюються положенням ст.625 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що заявлені до стягнення відсотки за користуванням кредиту нараховані за межами строку дії кредиту, тому у задоволенні вимог позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи з 15 січня 2020 року належить відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю, а в межах строку кредитування залишок несплачених відсотків за 30 днів становить 3186,75 грн (6070*1,5%*30), що підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт отримання кредитних коштів та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договором надання позики, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання та законні інтереси кредитодавця у спірних правовідносинах, а також те, що відповідачу нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку дії кредиту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором надання позики № від 28 вересня 2019 року за 5 траншем від 16.12.2019 року в сумі 9256,75грн, з яких: з яких 6070 грн заборгованість за тілом кредиту, 3186,75 грн заборгованість за відсотками.

Щодо вирішення питання судових витрат, суд зазначає таке.

За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 3 ч.2 ст.141ЦПКУкраїни передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву, зважаючи на нескладність справи та типовість самого позову просить стягнути з відповідача на користь позивача 800 грн витрат на правничу допомогу.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження факту надання професійної правової допомоги представником позивача до матеріалів справи долучено договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс», згідно якого загальна вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги (а.с. 44-45), тарифи послуг (а.с. 45 на звороті-46), заявку на надання юридичної допомоги №486 від 01.04.2025 року (а.с. 47), витяг з акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 року (а.с. 48), з яких вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг, кількість годин та вартість послуг, а саме: надання усної консультації з вивченням документів, 2 год. 4000 грн, надання письмової консультації з вивченням документів, 1 год. 3000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, 6 год. 18000 грн, а всього 25000 грн.

Аналізуючи вищевикладене та обсяг наданих представниками позивача послуг та виконаних робіт у даній справі, суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання, а додаткові пояснення надані представником по суті є підтвердженням обставин, викладених у позовній заяві.

Виходячи з наведеного, враховуючи складність справи (розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження у зв`язку з малозначністю спору), ціну позову, обсяг наданих послуг, вимоги співмірності, розумності та справедливості, а також пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що заявлену до стягнення представником позивача суму витрат на правничу допомогу доцільно зменшити до 2500 грн. У задоволенні решти вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу необхідно відмовити.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 283,66 грн.

На підставі ст. ст. 512, 514, 516, 509, 526, 530, 626, 628, 634, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 133, 137, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання позики № від 28 вересня 2019 року у розмірі 9256 (дев`ять тисяч двісті п`ятдесят шість) гривень 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 283 (двісті вісімдесят три) гривні 66 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 30.07.2025 року.

Суддя Локачинського районного суду О. І. Безп`ятко