ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся Фастівського міськрайонного суду Київської області з цим позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 161917,00 грн, суму вартості за проведення експертного дослідження у розмірі 5500,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 липня 2024 року приблизно об 11 годині 55 хвилин ОСОБА_2 , будучи учасником дорожнього руху по вул. Київській в м. Фастові, керуючи автомобілем Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у бік вул. Івана Ступака в м. Фастові, виїжджаючи на головну дорогу, не була уважна та скоїла зіткнення з автомобілем Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, власником якого є ОСОБА_1 .

В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2034 у справі № 381/3446/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення.

10.07.2024 позивач звернувся до Страхової компанії «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування. 13.09.2024 позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 85194,00 грн.

Позивач зазначає, що транспортний засіб після ДТП знаходиться у такому технічно несправному стані, який не дозволяє та унеможливлює його експлуатацію, а тому після отримання суми страхового відшкодування він самостійно замовив експертне дослідження для встановлення розміру завданого пошкодженням його автомобіля шкоди, оскільки із сумою страхової виплати він не згоден.

04.02.2025 позивач уклав договір № 2289 з ФОП ОСОБА_4 щодо визначення вартості матеріального збитку.

Згідно з висновком № 2289 від 10.02.2025 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 247111,15 грн.

Різниця між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування становить 161917,00 грн.

Звертає увагу, що фактичний розмір завданої шкоди, який підлягає відшкодуванню потерпілому, включає як реальну вартість пошкодженого майна, так і витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (відновлювальний ремонт).

Оскільки відповідач не сплатив в добровільному порядку різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Крім цього просить стягнути на його користь вартість проведеного експертного дослідження у розмірі 5000,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 02.07.2025.

Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлена відповідачу за адресою її реєстрації, однак надіслана судом на адресу відповідача кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

30.06.2025 відповідач подала до суду заяву про продовження процесуального строку, мотивуючи її тим, що станом на 30.06.2025 вона не отримувала ні ухвалу суду, ні копію позовної заяви з доданими до неї документами, як це передбачено ст. 175, 177 ЦПК України. Зазначає, що вона позбавлена можливості скористатися своїм правом на подання відзиву та заперечень проти позову у встановлений судом строк. Також у зв`язку з відсутністю у відповідача даних щодо місця проживання позивача, його представника, третьої особи, відзив не може бути направлений іншим учасникам справи.

Просить продовжити їй строк для написання відзиву на позовну заяву на 15 днів з дати отримання нею ухвали суду та позовної заяви з долученими до неї доказами.

30.06.2025 відповідач в приміщенні Фастівського міськрайонного суду Київської області отримала копію ухвали суду про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та документами долученими до неї, про що в матеріалах справи наявна розписка.

Крім того, 01.07.2025 відповідач подала до суду заяву про надання їй можливості ознайомитись з матеріалами справи та в цей же день ознайомилась з матеріалами справи шляхом зняття фотокопій.

01.07.2025 відповідач подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю на роботі та неможливістю бути присутньої у судовому засіданні, яке призначено на 02.07.2025 та просить суд провести його за її відсутності.

Крім того, зазначає, що, на її думку, позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на те, що вона не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Вказує, що позивач залучив до участі у справі як третю особу Страхову компанію «Оранта», проте з відкритих реєстрів у мережі інтернет вбачається, що правильним повним найменуванням страхової компанії є Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Просить залишити позовну заяву без руху, задовольнити клопотання про продовження строку на подання відзиву, розгляд справи відкласти на іншу дату, судове засідання, яке призначене на 02.07.2025 проводити без її участі.

02.07.2025 представник позивача адвокат Ничик А.В. подала заяву, згідно з якою просить проводити розгляд справи без її участі та не заперечує щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

02.07.2025 розгляд справи відкладено на 30.07.2025.

10.07.2025 представник третьої особи ПАТ НАСК «Оранта» ? Негрич С.Ю. подала до суду пояснення третьої особи, згідно з якими зазначає, що 23 жовтня 2023 року між ПАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було застраховано цивільну відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить 160000,00 грн, франшиза 0,00 грн. Того ж дня ОСОБА_2 уклала договір додаткового страхування, яким додатково застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 ., страхова сума 100000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

09.07.2025 сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля, яким керувала ОСОБА_2 , та автомобіля Opel Zafira. У результаті ДТП автомобілі зазнали пошкоджень.

12 липня 2024 року власник автомобіля Opel Zafira подав заяву про виплату страхового відшкодування, на підставі якої за його участі проведено огляд пошкодженого автомобіля та, згідно з висновком якого, прямий матеріальний збиток склав 148927,81 грн.

Крім того, з метою врегулювання страхового випадку та виконання зобов`язань, НАСК «Оранта» замовила висновок вартості придатних залишків. Відповідно до висновку № 39623/1, вартість автомобіля Opel Zafira у пошкодженому стані складає 64733,42 грн.

Таким чином, на підставі зібраних документів, розмір страхового відшкодування становить 85194,38 грн, яку було перераховано на картковий рахунок позивача.

Представник зазначає, що позивачу компенсовано весь збиток у сумі 85194,38 грн + 64733,42 грн (вартість залишків, які у нього залишились) = ринковій вартості автомобіля.

Щодо наданого позивачем звіту ФОП ОСОБА_5 , повідомляє, що він не надавався для перегляду розміру страхового відшкодування. Звертає увагу, що ФОП ОСОБА_5 неправильно вказав комплектацію автомобіля, а саме: зазначив Opel Zafira Elegance 2.0 TDI, але пошкодження в ДТП стосується автомобіля комплектації Opel Zafira Elegance 2.2 TDI. Також вказує на відсутність розрахунку залишків в бюлетні автотоварознавця, яким користувався оцінювач, немає інформації щодо дійсної вартості автомобіля Opel Zafira Elegance 2.0 TDI.

Просить прийняти законне та обгрунтоване рішення у справі.

16.07.2025 представник третьої особи ПАТ НАСК «Оранта» ? Негрич С.Ю. подала до суду клопотання про залишення позовної заяви без руху, оскільки позивач неправильно вказав назву третьої особи, а саме: «Страхова компанія «Оранта» замість Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», у зв`язку з чим не виконав вимоги ст. 175 ЦПК України, що у подальшому при вирішенні справи у суді може вплинути на процесуальні права та обов`язки НАСК «Оранта».

16.07.2025 представник третьої особи ПАТ НАСК «Оранта» ? Негрич С.Ю. подала до суду клопотання про долучення доказу, оскільки позивач зазначив, що отримав від ПАТ НАСК «Оранта» суму виплати у розмірі 85194,00 грн, водночас правильною є сума виплати у розмірі 85194,38 грн. Просить долучити до матеріалів справи копію платіжного доручення № 50104 від 13.09.2024.

Відповідно до правил ст. 178 ЦПК України, відповідач скористалась своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву.

16.07.2025 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким, вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

23 жовтня 2023 року між ПАТ НАСК «Оранта» та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було застраховано цивільну відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить 160000,00 грн, франшиза 0,00 грн. Того ж дня ОСОБА_2 уклала договір додаткового страхування, яким додатково застраховано цивільну відповідальність володільця транспортного засобу Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 ., страхова сума 100000,00 грн, франшиза 0,00 грн.

09.07.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Опель» д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2024 у справі № 381/3446/24 її визнано винною за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

10.07.2024 позивач звернувся до ПАТ НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування та отримав його на банківську картку у розмірі 85194,38 грн.

Зазначає, що на підставі звіту № 39623 ПАТ НАСК «Оранта» здійснила перерахунок страхового відшкодування, яка становить 85194,38 грн, та вказану суму виплачено позивачу.

Позивач не вказує, що після отримання ним страхового відшкодування ним здійснювалось звернення до ПАТ НАСК «Оранта» щодо збільшення суми страхового відшкодування та він не повідомляв страхову про незгоду із сумою страхового відшкодування.

Вважає, що вимоги позивача про стягнення з неї майнової шкоди є безпідставними.

Вважає доречними посилання ПАТ НАСК «Оранта» на те, що під час складання звіту було вказано автомобіль іншої комплектації.

У звіті № 39623 зафіксовані пошкодження у кількості 36 позицій. Водночас у звіті № 2289 зафіксовано пошкодження у кількості 23 позиції.

Щодо розрахунку збитку, вважає, що звіт № 2289 не містить визначення ціни вартості залишків пошкодженого автомобіля, згідно з вказаним звітом ринкова вартість автомобіля становить 247111,15 грн, а вартість відновлювального ремонту ? 283537,22 грн.

Позивач у позові визначив суму заявлених позовних вимог як різницю між фактичним розміром шкоди та фактично виплаченою сумою страхового відшкодування без урахування суми вартості залишків пошкодження транспортного засобу.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Представник позивача адвокат Ничик А.В. у судове засідання не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила про те, що всі докази на обґрунтування вимог позову позивач подав до суду разом із позовною заявою, будь-які інші докази, доповнення, клопотання відсутні. Відзив, який подано стороною відповідача, просить суд вважати необгрунтованим та непідтвердженим належними доказами.

Крім цього, уточнила, що зміст вимог позову свідчить про те, що позивач має намір здійснити відновлювальний ремонт належного йому транспортного засобу з метою подальшого його використання під час виконання військового обов`язку у зоні бойових дій, а тому просить суд стягнути з відповідача суму завданого йому матеріального збитку.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених нею у відзиві на позовну заяву, підтримала вислрвлену її представником позицію стосовно позову.

Представник відповідача адвокат Пустовіт О.Ю. у судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Також пояснив суду про те, що у відповідачки наявні договори страхування. Страховий ліміт становить 260000,00 грн. Позивач звертався до страхової компанії. Був здійснений розрахунок завданого його транспортному засобу збитку, здійснено всі передбачені законодавством дії та виплачено суму страхового відшкодування. Також зазначив, що наявні у матеріалах справи докази свідчать, що авто тотально знищене, вартість відновлювальних робіт перевищує вартість авто. Позивач не заперечував щодо отриманої суми страхового відшкодування.

На запитання суду представник відповідача повідомив, що, на його думку, до спірних правовідносин є застосовним саме Закон України «Про страхування», а не приписи ЦК України щодо цивільно-правової відповідальності винних осіб.

Крім цього, вказав, що вважає недоведеним розмір завданої позивачу шкоди та вважає, що суд не може брати до уваги надані позивачем докази, оскільки авто проходило огляд, стосовно нього був складений акт обстеження, протокол страховою компанією. На час цього обстеження у транспортного засобу виявлено 36 позицій пошкоджень, потім їх виявилось 25, що, на його думку, свідчить про те, що автомобіль був видозмінений позивачем. Такого висновку він дійшов шляхом власного порівняльного аналізу фотознімків авто.

Також зазначив, що експерт вказав у висновку про те, що ремонт авто перевищує його ринкову вартість. Брались до уваги інші комплектуючі, ніж ті, що оглядала страхова. Вважає поведінку позивача щодо змінення вартості авто недоброчесною. Експерт під час дослідження не використовував ресурс Авто.ріа, не зазначив вартість залишків. Зазначив, що вказані обставини впливають на вартість авто. Водночас позивач не доводить належними доказами розмір заподіяної йому шкоди.

На запитання суду пояснив, що відповідач ніяких дій не вчиняла задля зміни суми страхового відшкодування, виплаченого позивачу, або ж щодо покриття страховою компанією більшої суми завданого збитку. Зазначив, що відповідач не має важелів впливу на страхову компанію. Все, що вона могла здійснити, це підвищити суму ліміту своєї страхової відповідальності. Участь відповідача не впливає на розмір страхового відшкодування, його визначає страхова компанія. Відповідач не знала про таку ситуацію та дії позивача, довідалась лише після отримання копії позову. Вважає, що відповідач не може вплинути на розмір страхового відшкодування, оскільки автомобіль видозмінений позивачем.

Представник відповідача вважає, що всі збитки компенсовані страховою компанією. Сума страхового ліміту покриває повністю заявлену позивачем ціну позову, що він повинен був врахувати під час отримання страхового відшкодування та вчиняти дії щодо його збільшення. Вважає наданий позивачем звіт суперечливим у зв`язку з чим він не є належним доказом у справі. На його думку, правова позиція відповідача стосовно заявленого позивачем позову відповідає нормам законодавства та судовій практиці. Вважає, що у позивача виникає право вимоги до відповідача лише після повного вичерпання суми страхового ліміту.

Представник третьої особи Негрич С.Ю. у судовому засіданні заперечила проти вимог позову, пояснила, що відповідач уклала договір страхування, також уклала договір додаткового страхування. Сума страхового ліміту становить 260000,00 грн. Страхова компанія дотрималась алгоритму дій, визначеного Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і відповідно до приписів статті 30 цього Закону здійснила нарахування та виплату суми страхового відшкодування. Страхова компанія встановила, що транспортний засіб через наявні у нього пошкодження та його ринкову вартість у порівнянні із вартістю відновлювального ремонту є фізично знищеним, оскільки його ремонт не є економічно доцільним. Вважає, що позивач зловживає своїми правами, оскільки у нього у власності перебувають залишки авто, які також мають вартість, однак таку вартість при обрахунку суми завданого збитку позивач не враховує. Також зазначає, що Верховний Суд розповсюджує дію названого Закону на правовідносини між потерпілим та застрахованою особою. Крім цього, звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_5 не визначив вартість залишків, через що не можна вирахувати різницю. Вважає, що позивач намагається незаконно стягнути з відповідача повну вартість авто, що суперечить діючій судовій практиці. Просить зважити, що відповідач має застраховану цивільну відповідальність і сума страхового ліміту покриває ціну позову.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Зважаючи на те, що суд вжив усі необхідні передбачені процесуальним законодавством заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, у встановлений судом строк відповідач не подав до суду заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, суд вирішує справу, відповідно до правил частини п`ятої статті 279 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справи, суд встановив таке.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля Opel Zafira реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с.9).

Постановою Фастівського міськрайоного суду Київської області від 27.08.2024 у справі №381/3446/24 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.11-12).

Згідно з цією постановою суду, 09.07.2024 об 11 годині 55 хвилин, ОСОБА_2 будучи учасником дорожнього руху по вулиці Київська у м. Фастові Київської області, керуючи автомобілем Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у бік вул. Івана Ступака у м. Фастові, виїжджаючи на головну дорогу, не була уважна та скоїла зіткнення з автомобілем Opel реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, чим порушила пункти 2.3 Б, 2.1 (розділу 33) Правил дорожнього руху. У результаті цього вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно з повідомленням про подію, ОСОБА_3 повідомив Генеральному директору ТДВ «СК «Гардіан» Берліну В.М. про дорожньо-транспорту пригоду, яка сталася 09.07.2024.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату ДТП була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта» на підставі полісу №АТ/5225232 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності страховика становить 160000,00 грн, франшиза становить 0,00 грн. Згідно з договором додаткового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було додатково застраховано автомобіль Mitsubishi Galant, страхова сума становить 100000,00 грн, франшиза 0,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 50104 від 13.09.2024, ПАТ НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 85194,38 грн.

Акт технічного огляду колісного транспортного засобу №2289 від 05.02.2025, виконаний ФОП ОСОБА_4 , містить інформацію про назви деталей та опис пошкоджень колісного транспортного засобу (КТЗ) Opel Zafira, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 VIN НОМЕР_4 , належного ОСОБА_1

Ремонтна калькуляція №2289 від 06.02.2025, складена ФОП ОСОБА_4 , щодо колісного транспортного засобу (КТЗ) Opel Zafira, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 VIN НОМЕР_4 , містить перелік та вартість ремонтних робіт

Згідно зі звітом про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, №2289 від 10.02.2025, виконаного ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 , об`єкт оцінки: колісний транспортний засіб (КТЗ) Opel Zafira, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 VIN НОМЕР_4 , ринкова вартість КТЗ розрахована на дату оцінки: 247111,15 грн, вартість відновлювального ремонту: 283537,22 грн, значення коефіцієнта фізичного зносу: 0,700, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, складає 247111,15 грн.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Згідно зі ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.

Правовідносини, що склались між сторонами цієї справи ґрунтуються на вимозі позивача про виконання відповідачем обов`язку щодо відшкодування завданої йому у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу.

Згідно з висновком Верховного суду, викладеного у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 201/4115/16-ц та від 23 липня 2018 року у справі № 595/215/17-ц, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини».

У цій справі суд встановив, що відповідачка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Рішення суду (постанова Фастівського міськрайоного суду Київської області від 27.08.2024 у справі №381/3446/24) набрало законної сили та статусу остаточного.

Отже, у судовому порядку встановлена вина відповідачки у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю її транспортного засобу та транспортного засобу позивача.

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача завдано механічні пошкодження та як наслідок заподіяно матеріальний збиток позивачу.

Суд враховує, що відповідно до ст. 1194 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, у відповідачки (як винуватця ДТП) виник обов`язок здійснити на користь позивача відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок її неправомірних дій.

Крім цього, у цій справі суд встановив, що цивільна відповідальність водія транспортного засобу Mitsubishi Galant, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ НАСК «Оранта».

Позивач звернувся за відшкодуванням матеріального збитку до страхової організації (страховика) відповідачки ПАТ НАСК «Оранта».

Однак, обрахована страховиком та виплачена позивачу сума страхового відшкодування ПАТ НАСК «Оранта» не покрила вартість шкоди, спричиненої протиправними діями відповідачки.

Відповідач у добровільному порядку відмовляється сплатити різницю вартості завданого збитку та отриманого позивачем страхового відшкодування.

За цих обставин, звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив про те, що він фактично позбавлений можливості використовувати автомобіль, а також відремонтувати його. Водночас він має намір здійснити відновлювальний ремонт належного йому транспортного засобу з метою подальшого його використання під час виконання військового обов`язку у зоні бойових дій, а тому просить суд стягнути з відповідача суму завданого йому матеріального збитку.

Суд бере до уваги, що чинне законодавство України, яке регулює спірні правовідносини (ст. 1194 ЦК України), надає потерпілому право вибору способу відновлення порушеного права.

Позивач скористався цим правом та бажає відновити своє порушене право шляхом відшкодування завданих йому збитків за рахунок відповідача з метою подальшого відновлення належного йому транспортного засобу.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Крім того, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, згідно з яким, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У разі недостатності страхової виплати, різниця сплачується потерпілому винною особою.

За загальним правилом, відповідальність за завдану шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоду.

Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку про те, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Тотожні висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17.

Отже, обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Суд встановив, що ПАТ НАСК «Оранта» (залучена до участі у справі як третя особа) здійснила виплату позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 85194,38 грн.

Вказана обставина справи підтверджена належними та достатніми доказами, які наявні у матеріалах справи, та не заперечується учасниками справи.

Також суд встановив, що з огляду на завдані пошкодження автомобілю позивача сума отриманого ним від страховика страхового відшкодування є недостатньою для відшкодування завданого неправомірними діями відповідачки матеріального збитку.

Отже, розмір відповідальності відповідача як особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підтвердження факту визначення ринкової вартості майна позивач подав до суду звіт № 2289 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ.

Згідно з висновком цього звіту, розмір завданого позивачу матеріального збитку становить 247111,15 грн.

Отже, різниця між фактичним розміром завданої відповідачкою шкоди і сумою страхового відшкодування становить 161917,00 грн.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про те, що вимоги позову є обгрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, які містяться у матеріалах справи.

Водночас суд бере до уваги, що відповідачка, заперечуючи проти позову, не надала суду належних доказів на спростування вимог позову та на обґрунтування її заперечень проти заявлених вимог.

Крім цього, її представник у судовому засіданні, зазначаючи про те, що позивач надав на дослідження ФОП ОСОБА_4 видозмінений автомобіль, на запитання суду повідомив, що підтвердженням вказаного є його особистий аналіз наявних у справі матеріалів та фотографій пошкодженого транспортного засобу. Також вказав суду про те, що відповідач не вчиняла ніяких дій з метою встановлення дійсної, на її думку, вартості завданої нею шкоди позивачу.

Крім цього, суд критично сприймає доводи представника відповідача щодо неналежності поданих до суду доказів, оскільки вказане спростовується змістом цих доказів, які містять послідовний та узгоджений виклад інформації, яка є необхідною для такого виду документів, оформлені повноважною особою та відповідно до встановлених законодавством вимог. Наявна у них інформація дає можливість суду встановити та належно перевірити обставини, що стосуються предмету спору у цій справі.

Отже, заперечуючи проти позову, відповідач не надала належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх доводів та не спростувала подані позивачем та наявні у матеріалах справи належні та достатні докази.

З огляду на встановлені судом обставини справи та приписи чинного законодавства, враховуючи, що матеріали справи містять належні докази щодо предмету доказування, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення цього позову частково.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 161916,77 грн, яка дорівнює різниці між сумою завданого матеріального збитку (247111,15 грн) та сумою отриманого позивачем страхового відшкодування (85194,38 грн).

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частинами першою та другою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З урахуванням результату вирішення цієї справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1724,17 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач у позовній заяві зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження заявлених витрат на правничу допомогу до позовної заяви надано: акт наданих послуг від 06.05.2025, копію ордеру про надання правничої допомоги № б/н від 02.04.2025 року.

З акту наданих послуг вбачається, що адвокат надала наступні послуги: консультація, кількість годин ? 30 хвилин, вартість 500,00 грн, підготовка документів для суду (складання позовної заяви), кількість годин 2 години, вартість 1500,00 грн; участь у судових засіданнях, кількість вартість 3000,00 грн.

Водночас, суд бере до уваги те, що представник позивача не брала участь у жодному судовому засіданні, отже вартість вказаного виду послуг не підлягає розподілу між сторонами за наслідками розгляду цієї справи.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу та, розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу суд враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір ? обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, ціну позову; врахувавши характер послуг, а також необхідність дотримання критерію пропорційності, розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що зазначений позивачем розмір витрат на правову допомогу є розумним, пропорційним, необхідним та справедливим.

Також суд враховує, що відповідач та її представник не заперечували проти такого розміру витрат на правничу допомогу та не зазначилив про його неспівмірність.

Отже, вартість понесених позивачем витрат на правничу допомогу підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 161916 (сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот шістнадцять) гривень 77 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним у зв`язку із проведенням експертного дослідження, у розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену ним суму судового збору у розмірі 1724 (одна тисяча сімсот двадцять чотири) гривні 17 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 30.07.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д.