ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6202/25 Справа № 183/3375/25 Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року у справі за заявою Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, заінтересовані особи Друга Самарівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Центр надання адміністративних послуг Губиниської селищної ради про витребування доказів до пред`явлення позовної заяви,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2025 року АТ КБ Приватбанк звернулися до суду із заявою про витребування доказів до пред`явлення позовної заяви, заінтересовані особи Друга Самарівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Центр надання адміністративних послуг Губиниської селищної ради.

В обґрунтування вимог заяви АТ КБ Приватбанк послалися на те, що ОСОБА_1 та АТ КБ Приватбанк уклали Договір про іпотечний кредит № DNF0G600000174 від 28 грудня 2023 року та Договір про внесення змін до договору про іпотечний кредит №DNF0G600000174 від 28 грудня 2023 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_1 помер. На момент смерті позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищевказаним кредитним договором залишилася заборгованість у загальному розмірі 1516020 грн. 07 листопада 2024 року банк звернувся з претензією кредитора до Першої Полтавської державної нотаріальної контори, яка у листі від 10 грудня 2024 року рекомендувала звернутися до нотаріальної контори Новомосковського району Дніпропетровської області, згідно з місцем реєстрації боржника. 22 грудня 2024 року банк звернувся з претензією кредитора до Другої Самарівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, яка у листі від 30 грудня 2024 року повідомила, що нею було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_1 та у листі від 25 лютого 2025 року, що інформацію доведено до відома спадкоємців. Отримання Банком самостійно інформації про спадкоємців позичальника не є можливим у зв`язку з дією положень ст. 8 Закону України Про нотаріат. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Отримання позивачем інформації про осіб, які зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України Про захист персональних даних персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, згідно з статтею 14 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Без інформації про спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого позичальника банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається. Метою процесуального інституту витребування доказів є допомога сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть одержати самостійно, що підтверджується обов`язком особи, яка заявляє клопотання про витребування доказів, долучити до нього відомості про неможливість отримання таких доказів особисто. Заявник констатує, що він наразі позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємців, а відтак не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення у позові інформації про відповідача(ів). Пред`явлення позовів до невідомих осіб, без зазначення відповідача(ів), ЦПК України не допускається. АТ КБ Приватбанк просило суд витребувати у Другої Самарівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (51200, Дніпропетровська обл., Самарівський район, м. Самар, площа Героїв, 1) копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати у Центру надання адміністративних послуг Губиниської селищної ради (51250, Дніпропетровська обл., с. Губиниха, вул. Шевченка, буд. 14) інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформацію про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника АТ КБ Приватбанк у порядку самопредставництва, Дудки В.Б., заінтересовані особи Друга Самарівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Центр надання адміністративних послуг Губиниської селищної ради про забезпечення доказів, поданої до подання позовної заяви.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк просить ухвалу суду від 09 квітня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За правилами ч. 4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч. 4 ст. 116 ЦПК України).

Згідно з п. 4 6 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Під час вирішення питання про забезпечення доказів суд ураховує не тільки права та інтереси заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із задоволенням заяви про забезпечення доказів.

За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено, або збирання та подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Таким чином, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст. 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Слід зазначити, у клопотанні про витребування доказів до пред`явлення позову в порядку ч. 4 ст. 84 ЦПК України заявником, на дотримання вимог ч. 1 ст. 116 ЦПК України, не зазначено та не доведено, що докази, які просить витребувати заявник, можуть бути втрачені або, що їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Заявник АТ КБ Приватбанк володіє інформацією щодо місця перебування спадкової справи, яка зберігається у Другій Самарівській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області, тому відсутні підстави припускати, що цей засіб доказування може бути втрачений або отримання його копії стане згодом неможливим чи утрудненим.

Стосовно витребування з Центру надання адміністративних послуг Губиниської селищної ради інформації про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформацію про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем, то суд правильно звернув увагу на те, що в матеріалах, доданих до заяви про витребування доказів до пред`явлення позовної заяви, відсутні будь-які докази того, що заявником самостійно вживалися заходи щодо отримання таких відомостей. Також відсутні підстави вважати те, що отримання цих доказів згодом стане неможливим.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заява АТ КБ Приватбанк про витребування доказів до пред`явлення позову, не містить обґрунтування того, що докази, які просить витребувати заявник до пред`явлення позову, можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим, а тому правильно відмовив у задоволенні заяви про витребування доказів до пред`явлення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що АТ КБ Приватбанк не має можливості захисту своїх прав як позивача без отримання доказів, які нададуть змогу встановити можливих відповідачів для подання позовної заяви з вимогами про стягнення одноразовим платежем заборгованості, задоволення вимог шляхом звернення стягнення в межах спадкового майна не є підставою вважати наявними обставини, визначені ч. 1 ст. 116 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи викладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови

проголошена у судовому засіданні 29 липня 2025 року.

Повний текст постанови складено 30 липня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова