Справа № 544/1140/25
пров. № 2-о/544/101/2025
Номер рядка звіту 17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н. В.,

за участю:

секретаря Киричевської В.М.,

учасників справи:

заявниці ОСОБА_1 та її представника - адвоката Єліна І.К.,

представника заінтересованої особи - Кушнірова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Пирятин цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про встановлення факту проживання однією сім`єю,

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в обґрунтування якої вказала наступне. Вона (дівоче прізвище до одруження ОСОБА_2 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Пирятин Полтавської області, де і проживає на даний час за адресою: АДРЕСА_1 . З 17.01.2005 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.12.2013. Від шлюбу має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з нею. Її рідний брат - ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Пирятин Полтавської області, де і проживав все своє життя. У 2019 році брат фактично розлучився зі своєю дружиною ОСОБА_6 . Юридично розірвання шлюбу було зареєстровано 04 серпня 2020 року. Починаючи з листопада 2019 року брат - ОСОБА_5 фактично постійно проживав з нею та її донькою однією сім`єю, вів спільне господарство. Проживали вони разом за адресою: АДРЕСА_1 . У березні 2022 року ОСОБА_5 за власним бажанням пішов служити до лав Національної гвардії України та був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 загинув при виконанні бойового завдання поблизу міста Кремінна Луганської області. Похований ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Пирятин Полтавської області на місцевому цвинтарі при її безпосередньої участі та за допомогою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. 13 лютого 2025 року вона звернулася до командира НОМЕР_2 НГУ із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_5 її брата - ОСОБА_5 . 12 березня 2025 року вона отримала лист від командира ВЧ НОМЕР_1 , яким їй було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю правових підстав, оскільки за законодавством вона не відноситься до членів сім`ї ОСОБА_5 , та нею не було підтверджено факт перебування на утриманні загиблого. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною заявою, де просить встановити факт проживання її - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю з жовтня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заявниця вказує на те, що встановлення даного факту необхідно їй для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та ї сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_5 її брата - ОСОБА_5 .

Заявниця в судову засіданні заяву підтримала, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві.

Представник заявниці в судовому засіданні просив заяву задовольнити, оскільки вважає, що заявниця є жінкою, яка проживала разом із загиблим ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та жінка, тому має право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до п.4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де зазначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у пунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, жінка, з якою загибла особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови, що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Представник заінтересованої особи зазначив, що він не заперечує щодо того, що наявний факт спільного проживання заявниці та загиблого ОСОБА_5 як брата і сестри, проте в розрізі виплат мається на увазі проживання чоловіка і жінки, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах, тобто в цивільному шлюбі чи в офіційно зареєстрованому шлюбі. Просив у задоволенні заяви відмовити.

Судом для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані наступні свідки: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що знає з дитинства родину заявниці, вони є сусідами, перебувають у дружніх стосунках. Брат заявниці напередодні загибелі проживав з нею та її донькою. Вони разом робили ремонт, ОСОБА_11 доглядав за садом, допомагав ОСОБА_12 . У березні 2022 року ОСОБА_11 приїхав з Польщі. Організацією поховання ОСОБА_11 займалася ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Заявниця жила разом ОСОБА_11 з кінця 2019 року, приблизно з листопада/грудня, постійно. Вона ніколи не чула від них сварок, жили як одна родина. Після того, як загиблий ОСОБА_11 мобілізувався, у відпустку приїжджав до ОСОБА_12 . Спадок залишив ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона сусідка заявниці, її чоловік дружив з братом заявниці - ОСОБА_11 . Наприкінці 2019 року ОСОБА_11 перейшов жити до ОСОБА_12 . Коли у 2022 році пішов служити, то у відпустку приїжджав до ОСОБА_12 . ОСОБА_11 допомагав ОСОБА_12 з ремонтом, зокрема, робив дах і паркан у будинку ОСОБА_12 . Відносини у них були як у брата та сестри, вели спільне господарство. ОСОБА_13 ховала ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що був близьким другом загиблого ОСОБА_15 , знайомі були 10 років. Він проживає в Києві, але кожної неділі приїжджав в село Смотрики Пирятинської ТГ у батьківську хату, також приїжджав до ОСОБА_16 з ОСОБА_11 . ОСОБА_11 допомагав сестрі ОСОБА_16 у всьому. ОСОБА_11 став проживати з ОСОБА_16 після того, як розвівся зі своєю дружиною. Жінки у ОСОБА_11 не було, він вів спільне господарство з сестрою ОСОБА_16 , зробив дах в її будинку.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що заявницю знає давно, з її братом ОСОБА_11 дружив. У будинку, в якому був зареєстрований ОСОБА_11 , останній не проживав з грудня 2019 року, жив на АДРЕСА_1, у ОСОБА_12 . Він допомагав перевозити ОСОБА_11 майно до ОСОБА_12 . Йому відомо, що ОСОБА_11 допомагав своїй сестрі ОСОБА_16 фінансово, проте чи був у них спільний бюджет, не знає. ОСОБА_11 допомагав сестрі з перекриттям даху будинку. Також неодноразово він бачив як ОСОБА_16 з ОСОБА_11 разом купляли продукти харчування.

Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 ОСОБА_20 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками записані ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (а.с.9).

ОСОБА_20 17.01.2005 уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила своє прізвище на ОСОБА_23 . Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.12.2013 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками записані ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (а.с.14).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_5 мається актовий запис №16 від 04.08.2020 про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.15).

24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

ОСОБА_5 20.03.2022 був мобілізований для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаду кулеметника 1-го відділення 3-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону, що підтверджується копією військового квитка та витягом з наказу №61 від 20.03.2022 по стройовій частині НОМЕР_2 НГУ (а.с.28-29).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , проходячи військову службу, загинув внаслідок вибухової травми, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №10-12/2076-ДМ/23 від 07.08.2023 та свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_7 (а.с.40-41).

ОСОБА_1 займалась похованням ОСОБА_5 та встановила пам`ятник на його могилі (а.с.42-49).

За життя 29.07.2023 ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.50).

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 оформила спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.51-54).

Згідно довідки голови квартального комітету №61 від 04.02.2025 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та має склад сім`ї: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 . Проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство разом з сестрою ОСОБА_1 за цією адресою (а.с.55).

13 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулась до командира НОМЕР_2 НГУ із заявою, в якій просила виплатити їй одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_5 її брата - солдата ОСОБА_5 (а.с.58-59).

Листом командира НОМЕР_2 НГУ від 12.03.2025 №1/61/10-1104-Т-11 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги на підставі пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168, так як вона не відноситься за законодавством до членів сім`ї ОСОБА_5 та нею не було підтверджено факту перебування на утриманні загиблого (а.с.60).

Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши суть правовідносин, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог ОСОБА_1 слід відмовити з огляду на таке.

Заявниця та її представник, звертаючись до суду з даною заявою, вважають, що заявниця має право на отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 як член його сім`ї на підставі положень пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка була чинна на момент її звернення до командира військової частини, в якій проходив військову службу ОСОБА_5 , та чинна до теперішнього часу.

Так, Законом України від 09.12.2023 №3515-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», який набрав чинності 29.03.2024, статтю 16-1 викладено в новій редакції:

«Стаття 16-1. Особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

2. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.

Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.

3. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.

4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

вдова (вдівець);

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Проте суд уважає хибними доводи та посилання заявниці та її представника на те, що заявниця має право на отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 як член його сім`ї на підставі положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка була чинна на момент звернення ОСОБА_1 до командира НОМЕР_2 НГУ, в якій проходив військову службу ОСОБА_5 , та є чинною до теперішнього часу, з огляду на таке.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти мають пряму дію в часі, тобто регулюють відносини, що виникли після набрання чинності цими актами, а також відносини, які виникли до набрання чинності нормативно-правовими актами і продовжують існувати на час набрання ними чинності. У другому випадку такі акти поширюються на ці відносини з моменту набрання чинності, а не з моменту виникнення відповідних відносин. В окремих випадках законодавець вказівкою в перехідних положеннях «нового» нормативно-правового акта може зберегти праворегуляторний вплив визнаного нечинним нормативно-правового акта на певні суспільні відносини, які продовжують тривати після набрання чинності «новим» (переживаюча дія).

Здатність закону регулювати відносини з моменту їхнього виникнення у минулому, є зворотною дією нормативно-правового акта в часі, яка для цілей стабільності суспільних відносин застосовується лише в разі скасування чи пом`якшення юридичної відповідальності.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України у своїх рішеннях.

Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Отже, враховуючи принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, суд уважає, що в даній справі підлягають застосуванню норми законів та нормативно-правових актів, які діяли на момент загибелі ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Так, на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 абз.1, 2 пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та стаття 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» були чинні в таких редакціях.

Абзацами 1, 2 пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» станом на 05.08.2023 було передбачено, що установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції станом на дату смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_5 ) було визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Перелік осіб у статті 16-1, що мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, є вичерпним та не містить в собі норми, яка б давала право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як члену сім`ї ОСОБА_5 .

Отже, відповідно до вказаних норм матеріального права ОСОБА_1 , навіть за умови встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , не має права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. За змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18).

Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт проживання однією сім`єю встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Отже, аналізуючи встановлені обставини справи в контексті вказаних норм матеріального та процесуального права суд констатує, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_5 в даному випадку не є фактом, що має юридичне значення, оскільки не породжує для заявниці юридичних наслідків, так як від встановлення даного факту у заявниці не виникає право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_5 .

За таких обставин у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити з указаних підстав.

Керуючись ст.4-6, 76-81, 263-265, 293, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, про встановлення факту проживання однією сім`єю - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення 30.07.2025.

Суддя Н.В.Нагорна