Справа № 727/5105/25
Провадження № 2/727/1472/25
ЗАОЧНЕ РIШЕННЯ
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді: Літвінової О.Г.
За участю секретаря: Юрчишин І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», представник позивача Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У позовній заяві наголошується, що кредит було видано на споживчі цілі без забезпечення. Відповідно до умов кредитного договору, за користування кредитними коштами підлягали сплаті відсотки, розраховані за методом "факт/факт" на фактичну заборгованість за кожен день користування кредитом.
Однак, Відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань кредитні кошти у визначений строк не повернув, відсотки не сплачував, що є грубим порушенням умов договору, а також статей 526, 527, 530, 610, 625 Цивільного кодексу України.
У зв`язку з цим, первісний кредитор ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» 10.05.2024 року уклав з ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» договір факторингу №10052024/1, за умовами якого новому кредитору (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») передано право вимоги до Відповідача. Станом на дату подання позову сума заборгованості перед новим кредитором становить 37?459,32 грн, з яких:
7300,00 грн основна сума боргу (тіло кредиту);
30?159,32 грн заборгованість за відсотками.
Факт відступлення права вимоги підтверджується договором факторингу, витягом із додатка до договору, платіжними інструкціями, витягом з реєстру боржників та іншими письмовими доказами, долученими до позовної заяви.
Крім того, Позивачем були вжиті заходи досудового врегулювання спору: на адресу Відповідача направлено вимогу про сплату заборгованості, а також повідомлення про відступлення права вимоги, що підтверджується відповідними доказами направлення рекомендованої кореспонденції.
Позивач також зазначив, що ним не було подано іншого позову до цього ж Відповідача з тим самим предметом та підставами.
На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з поданням позову, Позивач надав квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2?422,40 грн, а також документи, що підтверджують отримання правничої допомоги адвоката на суму 9?000,00 грн, серед яких:
договір про надання правової допомоги;
акт приймання-передачі наданих послуг;
деталізований опис наданих послуг.
У судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений про місце, день та годину слухання справи належним чином, про що є відомості в матеріалах справи. У позовній заяві зазначив, що просить справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують повністю, проти винесення заочного рішення не заперечують.
У судове засідання відповідач не з`явилася, хоча належним чином була повідомленим про час та місце розгляду справи, про причину своєї неявки суд не повідомив та не просив справу слуханням відкласти, у встановлений судом строк відзив на позов не подав.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов`язувався у визначений строк повернути кредитну суму та сплатити нараховані за користування коштами відсотки. Нарахування відсотків здійснювалося на щоденній основі, за методом факт/факт, а також передбачалося, що у разі порушення умов договору кредитор має право звернутися до суду за захистом своїх прав.
Передача прав вимоги підтверджується договором факторингу, додатками до нього, витягом з реєстру боржників, а також платіжними інструкціями щодо переказу суми факторингової операції. Всі зазначені документи були долучені до матеріалів справи у вигляді належним чином оформлених копій та мають достатню доказову силу.
Судом встановлено, що станом на момент звернення до суду загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становив 37?459,32 грн, з яких: 7?300,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 30?159,32 грн нараховані відсотки за користування коштами. Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано, у матеріалах справи відсутні будь-які докази сплати чи часткового виконання умов кредитного договору.
Також судом встановлено, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надіслало на адресу відповідача письмову вимогу про сплату заборгованості, а також повідомлення про зміну кредитора відповідно до статей 512514 Цивільного кодексу України. Ці вимоги були направлені рекомендованим листом на адресу, вказану у договорі. Суд вважає повідомлення належно врученим, виходячи з усталеної практики Верховного Суду щодо належного повідомлення сторін через засоби поштового зв`язку.
Усі дії, документи та обставини, викладені у позовній заяві та підтверджені матеріалами справи, свідчать про наявність між сторонами договірних правовідносин, про факт надання кредитних коштів, про настання строку їх повернення, про невиконання умов договору відповідачем та про законне набуття ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» статусу нового кредитора. Вказані факти є належними та достатніми для висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору.
У статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлені ним строки не виконав, то з нього підлягає стягненню на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість, яка складається з основної суми боргу та відсотків, нарахованих виключно в межах строків кредитування, визначених договором.
З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс», про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що:
Позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
Оскільки позов задоволено повністю, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.
Відповідно до частини третьої статті 133, частини другої статті 137 та статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати на професійну правничу допомогу є складовою частиною судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року, укладений з адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем; акт від 02 квітня 2025 року про надання правничої допомоги на загальну суму 9?000 грн; детальний опис виконаних робіт та наданих послуг, зокрема: правовий аналіз ситуації, консультації, складання позовної заяви, формування додатків до позову та оцінка доказів.
Суд визнає надані документи належними та допустимими доказами, що підтверджують факт надання адвокатом Білецьким Б.М. правничої допомоги у справі, яка стосується стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат на правничу допомогу суд зобов`язаний врахувати низку чинників, передбачених практикою Верховного Суду та положеннями процесуального законодавства.
Суд бере до уваги наступне:справа є малозначною; розгляд здійснювався у порядку заочного провадження без складних процесуальних дій та участі сторін; предметом позову є стягнення грошових коштів у сумі 37?459,32 грн, що є порівняно невеликою сумою; заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу (9?000 грн) становить близько 24?% від суми основного боргу, що є неспівмірним з характером та складністю справи.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що загальний обсяг робіт адвоката не потребував надмірного часу чи складної підготовки, а юридична складова спору не містила особливої складності. Також слід врахувати, що справа розглянута у порядку письмового провадження за відсутності заперечень відповідача, що зменшило обсяг фактичної участі адвоката у судовому процесі.
З огляду на викладене, керуючись засадами розумності, співмірності та справедливості, суд визнає до стягнення витрати на правничу допомогу у зменшеному розмірі 4?000 грн, що забезпечує баланс інтересів сторін та відповідає фактичному обсягу наданих послуг.
На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-284, 354 ЦПК України, Суд,
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя