Справа № 531/969/25
Номер провадження 2/948/275/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря Порохні І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

у травні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області з Карлівського районного суду Полтавської області за підсудністю надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що 16.12.2019 між АТ «Банк Форвард» та відповідачкою ОСОБА_1 шляхом підписання заяви (оферти) №200238913 на укладення договору про надання та використання платіжної картки укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачці було випущено платіжну картку, відкрито поточний рахунок та перераховані грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору, шляхом встановлення ліміту.

Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, сума боргу в установлений строк відповідачкою не погашена та становить 104 462,10 грн, з яких: 55 457,39 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 49 004,71 грн прострочена заборгованість за відсотками.

25.07.2024 за договором відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, АТ «Банк Форвард» відступив позивачу стосовно осіб, які є боржниками вказаного банку, зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором №200238913 від 16.12.2019 року.

Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №200238913 від 16.12.2019 року у розмірі 104 462,10 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 7 000,00 грн (а.с.1-4).

Ухвалою від 08.05.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 127).

03.06.2025 року від відповідачки надійшов відзив на позов, у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у випадку ухвалення судом рішення про повне або часткове задоволення позову зменшити витрати на правову допомогу до 1 000,00 грн.

Відповідачка звертає увагу суду на те, що докази, які подані позивачем до позову в електронних копіях відповідних письмових та електронних доказів, так як ці документи не були створені в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», а лише завантажені позивачем до підсистеми після їх оцифрування (сканування) або творення комп`ютерно-програмних засобах позивача.

Вважає, що жодні докази надані позивачем не доводять надання АТ «Банк Форвард» їй коштів у кредит за кредитним договором №200238913 від 16.12.2019 року; не доведено відступлення вказаним банком позивачу права вимоги за договором про відступлення права вимоги №GL1N426202/1 від 25.07.2024 року та наявність будь-якої заборгованості перед позивачем.

Зазначила, що усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивних його міркуваннях та не доведені документально.

Позивачем не було надано до суду доказів повідомлення відповідача про зміну кредитора у зобов`язанні.

Зазначає, що позивачем через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надано до суду заяву (оферту) на укладення договору про надання та використання платіжної картки та паспорт споживчого кредиту, які не можуть бути достовірними доказами укладення кредиту, оскільки це є лише електронні копії письмових доказів в розумінні ст.95 ЦПК України, достовірність яких неможливо встановити без дослідження їх оригіналів, а тому зважаючи на сумнівність поданих електронних копій відповідачка клопоче про виключення їх із числа доказів та про розгляд справи за іншими наявними доказами.

Також зауважила, що зі змісту доказів видно, що кредитний правочин був укладений у формі пропозиції (оферти) укласти договір та прийняття (акцепта) такої пропозиції, але як вбачається з поданої заяви таку пропозицію здійснив відповідач до кредитора АТ «Банк Форвард», але позивач у позові та додатках до нього не пояснює, яким чином АТ «Банк Форвард» прийняло (акцептувало) пропозицію (оферту) відповідача на укладення кредитного договору та відсутні докази такого прийняття (акцепта) зі сторони банку.

Позивачем також не надано доказів підтвердження надання (перерахування) АТ «Банк Форвард» відповідачці коштів, будь-якої відповіді банку про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), а тому твердження позивача, що кредитний договір є укладений та чинний не відповідає дійсності.

Позивачем надано виписки з рядом особових рахунків, але при цьому позивач не пояснює, яке відношення дані особові рахунки мають до кредитного договору.

Разом з цим, вказує на те, що у АТ «Банк Форвард» було відкрито рахунок № НОМЕР_1 виписку по якому позивачем не надано, а інші рахунки у заяві не вказані. Також не пояснено, чому кредитний договір було нібито укладено 16.12.2019 року, а виписки надані за період з 04.02.2013 року.

На наданих виписках відсутній підпис відповідальної особи, печатка та інші реквізити, що в сукупності доводить те, що надані виписки є недостовірними, неналежними та недопустимими доказами у справі та можуть бути виключені з числа доказів. Вказане свідчить про те, що позивачем не доведено надання коштів в кредит та наявність кредитної заборгованості у неї.

Крім цього, відповідачка вказує на те, що позивачем розрахунок заборгованості не містить жодного підпису, печатки, відомостей про виконавця і дату складання.

Відповідачка зазначила, що вона не ставить під сумнів факт укладення між позивачем та АТ «Банк Форвард» договору про відступлення права вимоги від 25.07.2024 року, але вважає, що позивачем не доведено, що в процедурі цесії було відступлено право вимоги до неї на користь позивача. Жодних повідомлень про відступлення права грошової вимоги вона не отримувала та позивачем не надано доказів, що таке повідомлення було надіслане їй, а тому позбавив її права на отримання доказів відступлення, розрахунків боргу та інших необхідних та достатніх доказів.

Відповідачка стверджує, що позивач був необмежений у часі для збору та підготовки усіх доказів для подання позову та обґрунтування позовних вимог. Таким чином, відповідачка просить суд не приймати усі інші докази, в тому числі письмові (паперові) та електронні, що будуть надані позивачем надалі.

Так, відповідачка вважає що позивачем не доведено наявність правовідносин, укладення кредитного правочину, надання коштів у кредит та відступлення права вимоги.

Разом з цим, посилаючись на норми законодавства щодо судових витрат вважає, що витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн є неспівмірними, зважаючи на малозначність та однотипність позову (а.с.138-142).

05.06.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій його представник просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі зважаючи на таке.

Позивач вважає, що аргументи відповідача у відзиві на позов безпідставні та такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання.

Щодо укладення кредитного договору зазначив, що 16.12.2019 року між АТ «Банк Форвард» та відповідачкою було підписано заяву (оферту) №200238913 на укладення договору про надання та використання платіжної картки далі кредитний договір, відповідно до якого відповідачці було випущено на її ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплачувати плату за користування ним згідно умов договору.

Позивач звертає увагу на те, що заява (оферта) на укладення договору була укладена у письмовій формі відповідно до вимог чинного законодавства, кожен аркуш договору містить власноручний підпис позичальника, що свідчить про його ознайомлення з умовами договору, добровільне прийняття цих умов. Відповідачу надавалась інформація щодо умов договору, з якою вона ознайомилася та підтвердила факт ознайомлення із кредитним договором та додатком до нього. Наявність підписів сторін підтверджує їх волю на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За вказаних обставин позивач вважає, що дотримано всіх умов правомірності кредитного договору, передбачених законодавством.

Також зазначив, що відповідачка певний період часу здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості.

Щодо доказів видачі кредиту та підтвердження наявної заборгованості.

Позивачем надано до позову виписки по особовим рахункам угоди №200238913 та розрахунок заборгованості за договором кредиту, що є письмовими документами.

Розрахунок заборгованості містить всі необхідні відомості щоб ідентифікувати його як такий, що підтверджує суму боргу саме цьому кредитному договорі, так як містить відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору. Також позивач зазначив, що судова практика свідчить про те, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема позивачем було надано такий доказ, а саме копії виписки по особовим рахункам угоди.

Звертає увагу на те, що аналізуючи виписку по особовим рахункам угоди №200238913 від 16.12.2019 року, де чітко прослідковується рух коштів, які були нараховані.

Позивач вважає, що ним було надано належні докази на підтвердження заборгованості відповідача та перерахування коштів за кредитним договором, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості може вважатися належним доказом, що підтверджує суму боргу у взаємозв`язку з долученою до матеріалів справи випискою по особовим рахункам угоди.

Позивач зазначив, що на підтвердження отримання права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №200238913 від 16.12.2019 року до позову додано докази укладення договору факторингу №GL1N426202/1 від 25.07.2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», зокрема: копію цього договору, копію витягу з реєстру права вимоги, за якими відступаються, та боржників за такими договорами, а також копію платіжної інструкції до цього договору.

При цьому, товариство не має можливості надати копію реєстру боржників до вищевказаного договору з метою захисту, яка містить банківську таємницю щодо осіб, які не є учасниками справи, через що додано до позову лише витяг з реєстру боржників з якого видно, що ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників АТ «Банк Форвард», зокрема і до ОСОБА_1 .

Відповідачу було направлено грошову вимогу про погашення кредитної заборгованості та відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Позивач вказує на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором.

Крім цього зауважив, що усі копії документів, які додані до позову подані в електронному вигляді, виготовлені шляхом сканування з оригіналів, які є ідентичними документам, що є на паперовому носії, які є у розпорядженні позивача та засвідчені належним чином.

З іншими аргументами відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не погоджується та вважає, що докази додані до матеріалів справи є достатніми для вирішення справи по суті.

За вказаних обставин позивач вважає, що аргументи наведені відповідачем у відзиві є безпідставними, необґрунтованими та жодним чином не доведені, оскільки кредитні кошти було отримано, а тому є необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Так, позивач зазначає, що ним понесені витрати в сумі 7 000,00 грн на професійну правничу допомогу АО «Апологет» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 року та замовлення до цього договору, що підтверджується детальним описом наданих послуг та рахунком на оплату.

Вказана сума витрат не є завищеною, так як відповідає ринковій вартості юридичних послуг та є обґрунтованими з урахуванням складності справи, часу, витраченого представником товариства та необхідності дотримання всіх процесуальних вимог. Вказана сума включає аналіз правової ситуації, підготовку позовної заяви, збирання та оформлення доказів, юридичні консультації, а тому вважає, що 7 000, 00 грн є пропорційним вартості роботи фахівця та обсягу наданих послуг.

Враховуючи вищенаведене позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі (а.с.145-148).

У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа до його електронного кабінету (а.с.130-133), відповідачка рекомендованим листом з повідомленням, яке отримано нею 14.05.2025 та 17.06.2025 (а.с. 134,160).

Представник позивача направив клопотання, у якому просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.135,148).

Відповідачка направила заяву, у якій просить дану справу розглянути без її участі. Позов не визнає, у задоволенні позову просить відмовити з підстав викладених у відзиві (а.с.144).

Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 16.12.2019 року відповідачка ОСОБА_1 підписала заяву (оферту) №200238913 на укладення договору про надання та використання платіжної картки, в якій пропонує АТ «Банк Форвард» випустити на її ім`я платіжну картку KOKO KARD MasterCard Noname, відкрити на її ім`я поточний рахунок, встановити ліміт зі ставкою по ліміту 48% річних (а.с. 13,14).

Цієї ж дати ОСОБА_1 написала до АТ «Банк Форвард» заяву про відкриття поточного рахунку (а.с.17).

16.12.2019 року між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 було укладено договір про використання електронного підпису згідно якого сторони дійшли згоди, що підписання документів, визначених в п.1.4 цього договору буде здійснюватись ними шляхом використання електронно підпису (п.2 договору) (а.с.18).

У паспорті споживчого кредиту від 16.12.2019 року зазначено, що сума кредиту на споживчі цілі складає до 100 000,00 грн під час укладення договору, а у випадку збільшення ліміту до 200 000,00 грн., строк кредитування становить 11 місяців, на споживчі цілі. Процентна ставка за кредитом складає 48 % річних. Також зазначений порядок повернення кредиту, зокрема те, що повернення кредиту здійснюється у кінці строку дії кредитного договору (а.с.15).

Даний паспорт споживчого кредиту підписаний сторонами.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №200238913 від 16.12.2019 підготовленим АТ «Банк Форвард», станом на 24.07.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає 104 462,10 грн, з яких: 55 457,39 грн сума заборгованості за кредитом, 49007,71 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.19-21).

Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №200238913 від 16.12.2019 року за період з 04.02.2013 по 10.06.2023 року та з 11.06.2023 року по 24.07.2024 року, де відображений рух коштів по рахунках ОСОБА_1 , зокрема отримання та часткове погашення кредитних коштів (а.с.22-87).

25.07.2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, відповідно до умов якого АТ «Банк Форвард» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до боржників, зазначених у Додатку №1 до цього договору за кредитними договорами вказаних у реєстрі, що є додатком №1 (а.с.90-92).

Відповідно до витягу реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №GL1N426202 ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором №200238913 від 16.12.2019 в сумі 104 462,10 грн, яка рахується за №2452 у вказаному Витязі з Реєстру (а.с.93).

Згідно платіжної інструкції №4170 від 23.07.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило на користь АТ «Банк Форвард» плату за лот GL1N426202 у розмірі 70 122 419,74 грн (а.с.94).

17.04.2025 року позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу про виконання зобов`язання за договором №200238913 від 16.12.2019 року у розмірі 104 462,1 грн, а також у змісті якої вказано про укладення договору факторингу між позивачем та АТ «Банк Форвард» та відступлення права вимоги за кредитним договором №200238913 (а.с.95).

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом чч.1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з чч.1,2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно з частиною першою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Положення ст. 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним договором, презумпція правомірності якого не спростована.

Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Суд дослідив наявні у справі докази у сукупності з розрахунком заборгованості та іншими доказами, які було подано до позовної заяви, та оригінали вказаних документів (а.с.161,162), та дійшов висновку про доведеність факту видачі відповідачу кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Як убачається з виписки по картковому рахунку, позичальник ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів.

Суд відхиляє доводи відповідачки щодо неналежності наданої позивачем в якості доказу виписки з банківського рахунку та зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 , виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 .

Відповідно до пункту 63 цієї Постанови, виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити:

1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Надана позивачем виписка по рахунку відповідача містить всі вищевизначені реквізити, а тому може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Навіть неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, та не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц.

Отже, оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №200238913 від 16.12.2019 в установлені договором строки, позивач набув право вимоги до відповідача згідно з договором відступлення права вимоги №GL1N426202/1 від 25.07.2024, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за кредитним договором № 200238913 від 16.12.2019 у загальному розмірі 104 462,10 грн.

Щодо інших доводів відповідачки, суд зауважує, що Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Кредит-Капітал» необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правничої допомоги, позивачем надано копії документів, відповідно до яких ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесло судові витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн, а саме: договір про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2093 Ісенко М.І. від 29.09.2012 року; ордер про надання правничої допомоги адвокатом Усенко М.І.; витяг із замовлення №38 від 26.03.2025 року до договору про надання правової допомоги від 01.03.2024 року; детальний опис наданих послуг, виконаних АО «Апологет», необхідних для надання правничої (правової) допомоги у справі про стягнення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором; розрахунок про оплату №47 від 27.03.2025 року, зокрема щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами у сумі 147 000,00 грн (а.с.98-103).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Ураховуючи критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру та обставини цієї справи, складність та категорію справи, заперечення з відповідача щодо розміру витрат, суд уважає розмір витрат позивача у розмірі 3 000,00 грн співмірними і розумними витратами позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» заборгованість за кредитним договором №200238913 від 16.12.2019 у розмірі 104 462,10 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», місцезнаходження юридичної особи: вул. Смаль - Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя С. М. Косик