Справа № 301/895/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 липня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2024 року у складі судді Бобик О.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.01.2022 ОСОБА_3 одержав у борг від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 10.02.2023 складає 731 200 гривень, та зобов`язався повернути отриману суму в повному обсязі, тобто в сумі 20 000 доларів США до 07.07.2022. Оригінал розписки від 07.01.2022 написаний та підписаний власноручно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Вказану розписку у якості свідків підписали ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які підтвердили факт передачі грошових коштів в сумі 20 000 доларів США.

Зазначав, що незважаючи на встановлений та погоджений порядок та умови повернення грошових коштів відповідно до розписки від 07.01.2022 ОСОБА_3 уникав виконання зобов`язання, а саме повернення позивачу отриманих коштів.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер згідно свідоцтва про смерть Чеської Республіки. На день смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина.

21.03.2022 ОСОБА_2 подала до Іршавської державної нотаріальної контори Закарпатської області заяву про прийняття спадщини. Дана заява зареєстрована у книзі обліку за реєстрацією спадкових справ № 92. Також заява посвідчена приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Гецко А.І. від 21.03.2022 та зареєстрована в реєстрі за №427.

Згідно даної заяви ОСОБА_2 прийняла спадщину, яка залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_3 . Тобто, права та обов`язки померлого ОСОБА_3 перейшли до його дружини ОСОБА_2 .

Неодноразові звернення позивача з проханням дотриматись обов`язку після прийняття спадщини, а саме обов`язок відповідача повернути грошові кошти, які були надані ОСОБА_3 , залишилися поза увагою.

Враховуючи вищенаведене, позивач просив суд стягнути на свою користь із ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову, стягнувши із ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в розмірі 10 000 дол. США в українській грошовій одиниці гривні за курсом долара США, встановленого НБУ на день проведення розрахунку, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції вирішив справу з порушенням принципу дії Закону в часі, оскільки мотивуючи відмову у задоволенні заявлених позовних вимог застосував редакцію статті 1281 ЦК України, яка втратила свою чинність із змінами, внесеними згідно із Законом №2478-VIII від 03.07.2018. Вказує, що зі змісту розписки покійного батька позивача очевидним є факт передання грошових коштів та, відповідно наявінстю між ними правовідносин, пов`язаних з невиконанням позичальником умов договору позики. Зазначає, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 до його спадкоємців, а саме апелянта та відповідача, перейшли обов`язки первісного боржника за вищенаведеною борговою розпискою пропорційно часткам прийнятої спадщини, тобто 1/2 частини. Враховуючи вищенаведене, оскільки борг не повернуто, вважає, що з відповідача підлягає стягненню 1/2 частина боргового зобов`язання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Представник апелянта - адвокат Сковородько І.Ф. подала суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку перебуванням апелянта позивача у відрядженні за межами України та бажанням його особисто приймати участь у судовому засіданні.

Колегія суддів на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з того, що кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця з порушенням строків встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що позбавляє його права вимоги до відповідача.

З такими висновками не погоджується колегія суддів, оскільки вони не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи установлено, що згідно розписки від 07.01.2022 ОСОБА_3 позичив від ОСОБА_1 20 000 доларів США і зобов`язується повернути їх до 07.07.2022 - 07.07.2023 (а.с. 22-23).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть Чеської Республіки (а.с.14-15).

Позивач ОСОБА_1 17.02.2022 подав заяву про прийняття спадщини за померлим батьком ОСОБА_6 приватному нотаріусу Хустського районного нотаріального округу Чижмарь С.І., яким заведена спадкова справа 38/2022 .

Відповідачка ОСОБА_2 21.03.2022 подала заяву про прийняття спадщини за померлим чоловіком ОСОБА_3 , яка зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 92 .

Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.1ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ч.1,ч.2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Згідно із ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними (ч.1 ст. 1278 ЦК України).

Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Матеріалами справи доведено, що 07.01.2022 позивач ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, які останній зобов`язався їх повернути до 07.07.2022 - 07.07.2023.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В даному випадку позивачем надано письмову розписку від 07.01.2022, що є підтвердженням як факту укладення між сторонами договору позики, так і факту отримання ОСОБА_3 грошових коштів за договором.

Правомірність укладення договору позики відповідачем ОСОБА_2 не спростована.

Зобов`язання боржником ОСОБА_3 не виконано, ІНФОРМАЦІЯ_4 боржник помер.

Спадкоємцями, які прийняли спадщину за боржником ОСОБА_3 , у рівних частках є його син - позивач ОСОБА_1 та його дружина відповідач ОСОБА_2 .

Свідоцтво про право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 спадкоємцям не видано внаслідок наявності між ними спору щодо спадкового майна, який вирішувався у судовому порядку. Рішенням Іршавського районного суду від 29 березня 2023 року у справі № 301/1204/22, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 січня 2025 року, за позивачем визнано право власності на частку спадкового майна, в іншій частині власником спадкового майна є відповідач ОСОБА_2 незалежно від отримання нею свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Зобов`язання, що випливає з укладеного договору позики не припинено зі смертю боржника ОСОБА_3 , та є невиконаним, а тому до його спадкоємців: позивача та відповідача перейшли обов`язки первісного боржника за договором позики пропорційно часткам прийнятої спадщини, тобто по частині.

Позивач, як кредитор спадкодавця, у межах строку встановленого ч. 2 ст.1283 ЦК України пред`явив вимоги до відповідача, як спадкоємця, що прийняв спадщину, про виконання зобов`язання за договором позики, однак такі залишись без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець боржника ОСОБА_3 , з урахуванням вищенаведених обставин справи та вимог закону, зобов`язана задовольнити вимоги кредитора позивача у розмірі, який відповідає її частці у спадщині, що становить 10 000 доларів США ( частина від боргового зобов`язання 20 000 доларів США).

В цій частині заявлені вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В решті заявлений позов не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, розглядаючи даний спір, не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини між сторонами, застосував редакцію статті 1281 ЦК України, яка втратила свою чинність із змінами, внесеними згідно із Законом №2478-VIII від 03.07.2018,та дійшов помилкових висновків про відмову у позові.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем заявлено позов на суму 20 000 доларів США, що за курсом Національного банку України, станом на день подання позовної заяви та сплати судового збору, становить 731 200 грн. Апеляційним судом задоволено вимоги позивача в загальному розмірі 10 000 доларів США, що за курсом Національного банку України, станом на день подання позовної заяви та сплати судового збору, становить 365 600 грн., що складає 50% від пред`явлених вимог.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 7312 грн. (а.с.52, Т.1) та за подання апеляційної скарги в розмірі 11 000 грн. (а.с.76, Т.2).

Загальний розмір судових витрат по справі становить 18312 грн., а отже на відповідача слід покласти обов`язок сплати 50% від судових витрат 9156 грн.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2024 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 10 000 (десять тисяч) доларів США в українській грошовій одиниці гривні, по курсу долара США встановленого НБУ на день проведення розрахунку, та 9156 (дев`ять тисяч сто п`ятдесят шість) гривень судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: