П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року м. Київ

Справа №362/2230/25

Апеляційне провадження №22-ц/824/11657/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Липченко О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Кравченко Л.М. 01 квітня 2025 року у м. Васильків, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Калинівська селищна рада про встановлення факту визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В

У березні 2025 року до ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій просила суд встановити факт визнання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свого батьківства щодо ОСОБА_1 , у зв`язку із чим внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , зазначивши батьком останньої ОСОБА_2 .

Підставою для подання такої заяви є постанова державного нотаріуса Другої Фастівської державної нотаріальної контори Київської області про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з права на земельну частку (пай), оскільки не підтверджено доказами наявність родинних відносин.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Калинівська селищна рада про встановлення факту визнання батьківства.

Ухвала суду мотивована тим, що з поданої до суду заяви вбачається спір про право, так-як заявницею не заявлено вимог, визначених нотаріусом та які є ефективними для відновлення права на спадкування.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , її представником подана апеляційна скарга, в якій вона вказує на те, що ухвала суду є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що в заяві була зазначена мета встановлення зазначеного факту, а саме можливість оформити свої спадкові права після смерті батька.

При цьому, в змісті самої заяви було акцентовано увагу на тому, що не дивлячись на те, що встановлення факту родинних відносин є необхідним для оформлення свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, вказана заява не породжує будь - якого спору про право через те, що заявниця є єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 , оскільки відсутні будь-які інші спадкоємці, які прийняли спадщину, що додатково буде встановлено з матеріалів спадкової справи до майна померлого, клопотання про витребування якої додано до заяви.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі судом не перевірено та не конкретизовано чиї права будуть порушені у разі розгляду заяви ОСОБА_1 і чи дійсно існує спір про право.

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази того, що будь яка особа заперечує проти вимог заявниці або висувала будь які вимоги, які в своїй сукупності можуть вважатися спором щодо будь якого права.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що норми процесуального права передбачають встановлення наявності спору про право, а не припускати його можливість.

Постановляючи ухвалу про відмову в відкритті провадження у справі, суд першої інстанції викладеного не врахував, не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не перевірив чи впливатиме встановлений факт визнання батьківства на права і обов`язки інших осіб, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність спору про право.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Від заявника ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» 22 липня 2025 року надійшла заява, в якій вона просить розглянути справи за її відсутності та задовольнити заявлені нею в апеляційній скарзі вимоги.

Заінтересована особа Калинівська селищна рада свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справи за їх відсутності.

В порядку ч.ч. 4,5 ст. 269 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що у березні 2025 року до ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій просила суд встановити факт визнання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свого батьківства щодо ОСОБА_1 , у зв`язку із чим внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , зазначивши батьком останньої ОСОБА_2 .

Підставою для подання такої заяви є постанова державного нотаріуса Другої Фастівської державної нотаріальної контори Київської області про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з права на земельну частку (пай), оскільки не підтверджено доказами наявність родинних відносин. /а.с.1-5/

Ухвалою суду першої інстанції від 01 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження, з тих підстав, що з поданої до суду заяви вбачається спір про право, так-як заявницею не заявлено вимог, визначених нотаріусом та які є ефективними для відновлення права на спадкування.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Згідно із ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. Зокрема, у пункті 5 частини першої цієї статті зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У частині 2 ст. 315 ЦПК вказано, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5

Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини ().

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.

Згідно з п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Верховний Суд у постанові від 05 березня 2024 року у справі № 761/3765/23, виснував, що встановлення факту походження дитини від батька і є встановленням факту родинних відносин між батьком та дитиною, а тому суди попередніх інстанції безпідставно зазначили, що у разі, якщо особи не перебувають у родинних відносинах, але фактично вважать себе народженими від певної особи, захист прав у такому випадку відбувається шляхом встановлення батьківства чи встановлення факту визнання батьківства. Відмова заявнику у встановленні факту родинних відносин з батьком виключно через неналежно обраний спосіб захисту порушеного права, яким має бути позов про встановлення батьківства в порядку статті 130 СК України, без дослідження доказів, що подавались на підтвердження факту родинних відносин між заявником та померлим батьком порушує права заявника на справедливий розгляд справи судом.

Верховний Суд у постанові від 15 січня 2025 року у справі №441/1215/24 вказав на те, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних юридичних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Також у цій постанові Верховний Суд зробив висновок, що саме по собі зазначення у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення у якості підстави для звернення до суду в порядку окремого провадження те, що остання подається, зокрема, з метою реалізації права на спадщину, не підтверджує наявність спору про право.

Схожого за своїм змістом висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2024 року у справі № 127/3108/23.

З наведених обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту встановлення факту визнання батьківства ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неї.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не підтверджено доказами наявність родинних відносин між ними.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 з підстав того, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право суд першої інстанції не встановив, між ким саме існує спір про право. Отже, такі висновки судів є передчасними. Посилання суду першої інстанції на те, що заявницею не заявлено вимог, визначених нотаріусом та які є ефективними для відновлення права на спадкування також є передчасним, оскільки оцінка ефективності обраного способу захисту здійснюється за результатами розгляду справи по суті.

Крім того, суд не зазначив, хто є спадкоємцями у порядку, передбаченому нормами ЦК України, які б оспорювали право ОСОБА_1 на прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, оскаржуване судове рішення не може вважатись законним та обґрунтованим, є таким, що перешкоджає подальшому розгляду справи.

За таких обставин відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2025 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук