Справа № 447/883/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/811/1037/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
Провадження № 22-ц/811/1039/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 грудня 2024 року та на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року, в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який навчається,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2024 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який навчається, починаючи з повноліття сина ІНФОРМАЦІЯ_1 і до завершення ним навчання ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала на те, що шлюб між нею та ОСОБА_1 розірвано рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 07.12.2020. Від подружнього життя у них народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час ОСОБА_4 є повнолітнім, однак продовжує навчатися на денній формі навчання у Державному навчальному закладі «Новояворівське вище професійне училище» з 01.09.2021 по 30.12.2024. Позивачка зазначає, що стипендія, яку він отримує є недостатньою для покриття усіх витрат на навчання, утримання та проживання. Коштів на утримання повнолітнього сина їй не вистачає, оскільки крім сина на її утриманні є ще малолітня дитина, син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не є сином відповідача. Зазначає, що перебуває у декретній відпустці, і є матір`ю одиначкою. Відповідач в добровільному порядку відмовляється платити аліменти на повнолітнього сина.

На даний час ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації і від 05.06.2023 перебуває у складі команди НОМЕР_1 . Розмір доходів відповідача позивачці невідомий. З врахуванням уточнених позовних вимог просила позов задовольнити та стягувати з відповідача на її користь аліменти на повнолітнього сина в сумі 7 500 грн 00 коп. щомісячно до завершення навчання сина (а.с.38).

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 10 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Вирішено:

стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який навчається на денній формі навчання, у розмірі 6 000 грн 00 коп. щомісячно з повноліття сина ІНФОРМАЦІЯ_1 і до завершення навчання, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено питання судових витрат.

17 лютого 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про виправлення описки у рішенні суду, у якій просила виправити описку, допущену в резолютивній частині рішення, де зазначити термін завершення навчання повнолітнього сина не 30 грудня 2025 року, а 30 березня 2025 року.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про виправлення описки в рішенні суду від 10 грудня 2024 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який навчається на денній формі навчання, відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що внесення у рішення суду запропонованих виправлень, за своєю суттю не є виправленням описки, виходить за межі заявлених вимог і в разі наявності спору такі обставини підлягають окремому дослідженню.

Рішення суду першої інстанції та ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року оскарживОСОБА_1 , подавши в березні 2025 року апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій міститься прохання частково змінити рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 грудня 2024 року, зазначивши: «стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який навчається на денній формі навчання, у розмірі 6000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з повноліття сина ІНФОРМАЦІЯ_1 і до завершення ним навчання, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року скасувати.

Аналіз змісту апеляційної скарги зводиться до того, що заявник не погоджується із оскаржуваними судовими рішеннямя лише в частині встановлення закінчення терміну навчання сина, зокрема, в тому, що суд, зазначив остаточний термін закінчення навчання сина до 30 грудня 2025 року. Зазначає, що на момент звернення позивача за захистом інтересів свого сина існував лише один документ, який встановлював строк навчання наказ директора державного навчального закладу «Новояворівське вище професійне училище» від 01 вересня 2021 року № 1 «З-УДЗ», яким визначено термін освіти з 01 вересня 2021 року три роки чотири місяці, тобто до 31 грудня 2024 року. Наказ про продовження строку було прийнято лише 02 грудня 2024 року, тобто за вісім днів до прийняття рішення у даній справі. Таким чином, позивач не мала можливості знати чи буде продовжено навчання її сину.

Що ж стосується відмови у виправленні описки в судовому рішенні, то вважає, що виправлення помилки щодо строку навчання, в даному випадку, є не способом вирішення спору між сторонами, як вважав суд першої інстанції, а лише об`єктивною необхідністю приведення рішення суду у відповідність до норм матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення та ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, вимог заяви про виправлення описки та підстав такої, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

АпелянтОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , оскаржує рішення лише в частині визначення судом першої інстанції терміну закінчення навчання сина, а саме до 30 грудня 2025 року, і оскільки в частині визначення розміру аліментів та визначення початку стягнення аліментів рішення суду першої інстанції не оскаржується, то у цій частині колегією суддів не переглядається.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 грудня 2020 року.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 .

Син сторін, ОСОБА_4 є повнолітнім і згідно довідки Державного навчального закладу «Новояворівське вище професійне училище» № 180 від 22.03.2024 навчається у цьому навчальному закладі на денній формі навчання з 1 вересня 2021 року по 30 грудня 2025 року.

Згідно довідки Державного навчального закладу «Новояворівське вище професійне училище» № 47 від 05.02.2025 ОСОБА_4 навчається у цьому навчальному закладі на денній формі навчання з 1 вересня 2021 року, з 2 грудня 2024 року переведений на ІІІ ступінь професійно-технічної освіти і буде навчатись до 30 березня 2025 року.

Звертаючись в суд з позовом, з врахуванпям уточнених позовних вимог, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який навчається на денній формі навчання, у розмірі 7 500 грн 00 коп., щомісячно з повноліття сина ІНФОРМАЦІЯ_1 і до завершення навчання сина.

Відповідно до приписів статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Тобто, законодавець визначив вік до якого батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги та обставини, за яких право на таке утримання припиняється.

Зважаючи на те, що час закінчення навчання є лише прогнозованим, у різних випадках залежить як від волі особи, яка навчається, так і від навчальних планів навчального закладу, який здійснює навчальний процес, а також від інших змінних обставин, тобто встановити такий наперед неможливо, правильним буде у рішенні суду вказувати не конкретну дату до якої слід стягувати аліменти, а граничний вік до якого батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги та обставини, за яких право на таке утримання припиняється, тобто - до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

За таких обставин судове рішення в цій частині слід змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в новій редакції:

«стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який навчається на денній формі навчання Державного навчального закладу «Новояворівське вище професійне училище», у розмірі 6 000 грн 00 коп. (шість тисяч гривень 00 коп.), щомісячно, починаючи з 12 березня 2024 року і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років».

І оскільки така редакція резолютивної частини рішення є чіткою, зрозумілою, відповідає, як заявленим позовним вимогам, які розглядав суд, так і вимогам закону, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні заяви про виправлення описки, однак мотиви такої відмови слід викласти в редакції цієї постанови.

У цьому зв`язку ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року слід змінити, виклавши її мотиви в редакції цієї постанови, а в решті залишити без змін

Доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вказане, рішення та ухвалу суду першої інстанції слід змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в новій редакції, а мотивувальну частину ухвали суду в редакції цієї постанови. В решті рішення та ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, згідно частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищенаведеного, того, що ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір ОСОБА_1 за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 725 грн 20 коп. підлягає компенсації за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 грудня 2024 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в новій редакції:

«стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який навчається на денній формі навчання Державного навчального закладу «Новояворівське вище професійне училище», у розмірі 6 000 грн 00 коп. (шість тисяч гривень 00 коп.), щомісячно, починаючи з 12 березня 2024 року і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років».

В решті рішення суду залишити без змін.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року змінити, виклавши її мотиви в редакції цієї постанови.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 725 ( дві тисячі сімсот двадцять п`ять) грн 20 коп., в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич