Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1871/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі - головуючий суддя Надопта А.А. секретар судового засідання Стрижак О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

04.04.2025 року ОСОБА_1 подала до суду вказану позовну заяву.

Позивач просить суд визнати за нею набуте в порядку спадкування право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСГП «Зірка» розміром 1,25 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 9491 грн, посвідчене Сертифікатом на земельну частку (пай) серії РН№167236, виданим на підставі рішення Виноградівської РДА від 28.03.2000 №164 на ім`я ОСОБА_3 .

Позов мотивовано тим, що позивачка є спадкоємцем ОСОБА_3 , та оформила одноосібно спадщину на частину спадкового майна - будинок. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.02.2016 №299/82/16-ц встановлено усі фактичні обставини, що мають значення для вирішення спадкових правовідносин та оформлення спадщини. Ці обставини мають преюдиційне значення. Нещодавно позивачка знайшла копію Сертифікату на право на земельну частку (пай), що належав її батьку ОСОБА_3 . Право на спадковий пай залишилось неоформленим. Позивачка стверджує, що оригінал втрачено, право на пай не продане, не подароване, земельна ділянка взамін цього Сертифікату не виділялася.

Відповідач відзиву не подав.

У судове засідання на судовий розгляд справи учасники справи не з`явилися.

Позивач у позовній заяві клопотав розглядати справу без його участі.

Відповідач подав до суду письмову заяву, у якій визнав позов, підтвердив повідомлені позивачем обставини, просить розглядати справу без його участі.

Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вирішив наступне.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку, що правовідносини, що виникли, врегульовані ЦК України (2003 р.).

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 . Заповіту не залишав.

На день смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом. Його спадкоємцями, що прийняли спадщину, стали його дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 (позивачка), які вступили у фактичне володіння та управління спадковим майном, бо проживали разом зі спадкодавцем до дня його смерті.

Дружина спадкодавця - ОСОБА_7 - померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не оформивши спадкових прав.

Після смерті обох батьків позивачка оформила право на спадщину у судовому порядку у зв`язку із тим, що спадковий будинок в сільській місцевості обліковувався лише у по господарській книзі без видачі правовстановлюючого документу оформлення спадщини відбулося в судовому порядку.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.02.2016 №299/82/16-ц встановлено усі фактичні обставини, що мають значення для вирішення спадкових правовідносин та оформлення спадщини. Ці обставини мають преюдиційне значення. Відповідно до змісту встановлених фактичних обставин за Рішенням суду Закарпатської області від 25.02.2016 №299/82/16-ц:

- ОСОБА_8 заповіту не залишив;

- На день смерті був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , а разом із ним проживали його дружина ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_1 , зять ОСОБА_9 , внук ОСОБА_10 ;

- Після смерті ОСОБА_7 її спадкоємиця ОСОБА_6 подала заяву про прийняття спадщини, та проживала разом із нею на день відкриття спадщини;

- Інший спадкоємець ОСОБА_2 , син ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , спадщину після смерті батьків не прийняв і не має на спадкове майно претензій. ОСОБА_2 мав статус відповідача у цивільній справі №299/82/16-ц.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

У розпорядженні позивачки є копія Сертифікату на право на земельну частку (пай), що належав спадкодавцю ОСОБА_3 . Це Сертифікат на земельну частку (пай) серії РН№167236 у землі, що перебувала у колективній власності КСГП «Зірка» розміром 1,25 в умовних кадастрових гектарах вартістю 9491 грн, виданий на підставі рішення Виноградівської РДА від 28.03.2000 №164 на ім`я ОСОБА_3 .

Право на спадковий пай залишилось неоформленим.

Зі слів позивачки, оригінал втрачено, право на пай не продане, не подароване, земельна ділянка взамін цього Сертифікату не виділялася.

Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу об`єктивно відсутня можливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого способу, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, та відповідних їм норм цивільного законодавства суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих доказів, які оцінені судом як належні, допустимі, достовірність яких не викликала у суду сумнівів, та сукупність яких є достатньою, - вирішив, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні, бо відповідач визнав позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , набуте в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСГП «Зірка» розміром 1,25 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 9491 грн, посвідчене Сертифікатом на земельну частку (пай) серії РН№167236 від 10.09.2002, виданим на підставі рішення Виноградівської РДА від 28.03.2000 №164 на ім`я ОСОБА_3 , с.Онік Виноградівського району Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. А. Надопта