Справа № 212/1096/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровського районного суду міста Кривого Рогу у складі:

суддя - Ведяшкіна Ю.В.

секретар судового засідання Розинько К.А.

у цивільній справі № 212/1096/25 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

03.02.2025 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визначити додатковий двомісячний строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на день смерті була зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та після її смерті відкрилась спадщина на зазначену квартиру. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом є позивач, який на день смерті матері був офіційно зареєстрований в Полтавській області, а фактично з 2021 року разом із сім`єю проживає і працює в Королівстві Данія, та мав намір приїхати до України для подання заяви про прийняття спадщини, але пізніше, у зв`язку з бойовими діями на території України, та у зв`язку з тяжким захворюванням, намагався скласти заяву про прийняття спадщини через Посольство України в Королівстві Данія записавшись в електронну чергу. З незалежних від нього причин, у зв`язку з переносом його черги, заяву про прийняття спадщини він склав лише 11 жовтня 2023 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, та коли його представник звернувся до нотаріуса в місті Кривий Ріг, із зазначеною заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском 6-місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Вважає, що зазначений строк пропущено позивачем з поважних причин, оскільки на день смерті матері позивач проживав за межами України, та у зв`язку з проведенням на території України бойових дій, та проходженням лікування тяжкого захворювання, не мав можливості, у визначені законом строки, приїхати на територію України для складання заяви про прийняття спадщини, складання заяви про прийняття спадщини через Посольство України було проведено з порушенням визначених строків, з незалежних від нього причин, оскільки він записався в електронну чергу, але його черга неодноразово переносилась.

10.02.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Зазначеною ухвалою суду також за клопотанням представника позивача витребувано у державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3

26.02.2025 року на виконання ухвали суду від 10.02.2025 року, на адресу суду надійшла копія Спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3

06.05.2025 року, 10.06.2025 року представник позивача подав до суду додаткові документи на підтвердження наявності у позивача тяжкого захворювання та проходження ним у зв`язку з цим лікування.

10.06.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

25.07.2025 року представник відповідача подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано до суду належних доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

28.07.2025 року представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі та додаткові докази на підтвердження реєстрації позивача в електронній черзі на прийом в Посольстві України в Королівстві Данія, в період з лютого по 28.06.2023 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, в своїй заяві від 31.05.2025 року просив проводити судовий розгляд справи у його відсутність.

В судове засідання представник позивача - адвокат Саліна М.О. не з`явилася, у своєму клопотанні від 28.07.2025 року просила проводити судовий розгляд справи у її відсутність, та просила позов задовольнити враховуючи докази, надані стороною позивача.

В судове засіданні представник відповідача не з`явився, в своїй заяві від 25.07.2025 року просив розглядати справу у його відсутність, враховуючи його доводи наведені у додаткових письмових поясненнях.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 31.01.2023 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.10).

За життя ОСОБА_3 на праві власності належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва № НОМЕР_2 на право власності на житло, видане 27.08.2013 року Органом приватизації виконкому Жовтневої районної у місті ради (а.с.19); та з 25.06.1991 року по день смерті була зареєстрована у вказаній квартирі (а.с.28).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , шлюб між батьками позивача був розірваний 10.09.2002року (а.с.20-21).

Згідно відомостям наведеним в Паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , позивач ОСОБА_1 зареєстрований з 08.05.2009 року в с. Салівка Кременчуцького району Полтавської області ( а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 з березня 2022 року проживає на території Королівства Данія (а.с.138), де згідно наданих суду документів, в період часу з 02.12.2022 року по 30.08.2024 року амбулаторно проходив лікування від тяжкого захворювання, яке потребує постійного лікування та клінічного контролю (а.с.42-108, 130-162); з 15.02.2023 року позивач реєструвався в електронну чергу на консультацію до Посольства України в Королівстві Данія та був запрошений на консультацію 11.10.2023 року з 10:00 години до 10:15 години (а.с.172-192).

Згідно матеріалів спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , 03 січня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який діяв на підставі Довіреності, засвідченої нотаріусом суду міста Віборг, Данії, 21.11.2024 року, подав до Другої Криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , складену ОСОБА_1 11.10.2023 року та засвідчену консулом Посольства України в Королівстві Данія (а.с.27).

28.01.2025 року державний нотаріус Другої Криворізької державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 у зв`язку пропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю документів на підтвердження факту спільного проживання з померлою (а.с.9).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі №638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 26 жовтня 2022 року в справі №522/17925/16 (провадження № 61-1122св22).

Аналізуючи встановлені по справи обставини та наведені норми чинного законодавств, а також роз`яснення, щодо їх застосування, суд вважає, що вищенаведені, надані позивачем докази, підтверджують факт пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, з поважних причин, а саме, позивачем доведено, що він з 2022 року перебуває за межами України, при цьому, з вересня 2022 року проживає з родиною на території Королівства Данія, де з 02.12.2022 року проходить лікування від тяжкого захворювання, яке потребує постійного лікування та клінічного контролю, що унеможливело його особистий приїзд до України, та з незалежних від нього причин оформив Заяві про прийняття спадщини в Посольстві України лише 11.10.2023 року, що унеможливило своєчасне, протягом шести місяців після смерті спадкодавця, звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і підтверджують поважність причин пропуску строку такого звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 .

При цьому доводи представника відповідача, відповідно до яких, він вважає що позивачем не надано до суду належних доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд сприймає критично, оскільки такі доводи відповідача спростовуються дослідженими доказами.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначить, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_6 поважних причин пропуску встановленого законом шестимісячного строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .

Крім того, судом враховується той факт, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, спадщина відповідно до вимог ст.1277 Цивільного кодексу України відумерлою не визнана, а отже вона є досі відкритою, тому, відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, позивач має право на її прийняття як спадкоємець.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та ОСОБА_1 слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_3 , тривалістю в два місяці, з дня набранням рішенням суду законної сили.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 6 -13, 17 - 18, 76 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ч. 4, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , додатковий строк на прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном у 2 (два) місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28.07.2025 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна