Справа № 635/3345/25
Провадження № 2/635/4015/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Старишко Д.В.

представника відповідача адвоката Мамницької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 45500,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн., витрати на виготовлення адміністративних матеріалів в розмірі 45,42 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 12793,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220396709 від 16.04.2024 р., предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «JEЕР PATRIOT» д.н.з. НОМЕР_1 . У відповідності до умов даного Полісу ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь особи, якій було завдано шкоду об`єктом страхування, а саме автомобілем «JEEP PATRIOT» д.н.з. НОМЕР_1 . 25.10.2024 о 19:30 год. водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «JEEP PATRIOT» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 63, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної дистанції та скоїла наїзд на припаркований авто «Аudi А6», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , в ході ДТП автомобілі отримати механічні пошкодження з матеріальними збитками. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Аudi А6», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 р. Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - ОСОБА_5 (власник автомобіля «Аudi А6», д.н.з. НОМЕР_2 ) звернувся 25.10.2024 року до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ «ВУСО» 31.10.2024 року було здійснено oгляд «Audi», складено акт (протокол) огляду транспортного засобу - заява на виплату, фото- таблицю пошкоджень, ремонтну калькуляцію. Факт ДТП від 25.10.2024 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 2404055-1 від 13.11.2024 року. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Полісу обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220396709 від 16.04.2024 р., та на підставі страхового акту співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 91 000 грн. 00 коп. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ИВУСО» склав 91000 грн. У свою чергу відповідальність винуватця ДТП, як водія транспортного засобу «JEEP PATRIOT» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була забезпечена пільговим Полісом №220396709 від 16.04.2024p., укладений на умовах п. 13.2 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки страхувальник ОСОБА_3 , є пенсіонером, про що міститься відповідна відмітка в полісі, а отже настає відповідальність по відшкодуванню шкоди на винуватця ДТП в 50 % співвідношенні до суми завданих збитків. Оскільки, забезпеченим транспортним засобом керувала ОСОБА_2 , яка не є страхувальником, то виникло зобов`язання сплати 50% від виплаченого страхового відшкодування.

26.12.2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 26/12/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору. В тому числі новий кредитор отримав прав вимоги і до відповідача за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220396709 від 16.04.2024 р. З метою досудового врегулювання спору 06.01.2025 р. відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, яку відповідач проігнорував. Зазначене змушує його звернутись до суду.

У зв`язку із викладеним позивач просить стягнути завдані збитки в порядку регресу з винної у ДТП особи в сумі 45500,00 грн., а також судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що відповідач визнає свою провину у ДТП та готова відшкодувати шкоду в розмірі 45500 грн. Проте вважає, що позивачем не надано жодного документа на підтвердження того, що до нього перейшло право вимоги на відшкодування в порядку регресу збитків, завданих внаслідок ДТП. Так, квитанція про перерахування коштів в сумі 91000 грн. не має підпису та печатки. Крім того, за договором про відступлення прав вимоги ціна вказана у розмірі 4550 грн., а позивачем сплачено 111333,91 грн. Додала, що відповідач не була повідомлена про відступлення права вимоги. Судові витрати вважає неспіврозмірними зі складністю справи.

Третя особа в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 05.05.2025 р. позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14.05.2025 р. провадження у справі відкрито, справа призначена о розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доходить таких висновків.

Як встановлено судом, між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220396709 від 16.04.2024 р., предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «JEЕР PATRIOT» д.н.з. НОМЕР_1 . У відповідності до умов даного Полісу ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь особи, якій було завдано шкоду об`єктом страхування, а саме автомобілем «JEEP PATRIOT» д.н.з. НОМЕР_1 .

25.10.2024 о 19:30 год. водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом «JEEP PATRIOT» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 63, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної дистанції та скоїла наїзд на припаркований авто «Аudi А6», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , в ході ДТП автомобілі отримати механічні пошкодження з матеріальними збитками. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Аudi А6», д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 18.11.2024 р. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Постанова не оскаржена та набрала законної сили.

Відповідно до ст.82 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.

25.10.2024 року потерпілий від ДТП ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Співробітниками ПрАТ «ВУСО» 31.10.2024 року було здійснено oгляд «Audi», складено акт (протокол) огляду транспортного засобу - заява на виплату, фото- таблицю пошкоджень, ремонтну калькуляцію.

Факт ДТП від 25.10.2024 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом № 2404055-1 від 13.11.2024 року.

Як вбачається з розрахунку суми страхового відшкодування за договором страхування № 220396709, сума страхового відшкодування складає 91000,00 грн. Зазначену суму відшкодування сторони ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_5 погодили у відповідному договорі від 08.11.2024 р.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Полісу обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220396709 від 16.04.2024 р., та на підставі страхового акту співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 91 000 грн. 00 коп.

Вказані кошти ПрАТ «СК «ВУCO» виплачені ОСОБА_5 згідно платіжної інструкції від 13.11.2024 р. № 66540.

Доводи представника відповідача щодо неприйняття зазначеної платіжної інструкції в якості доказу, оскільки на ній відсутня печатка та підпис, суд не приймає.

Так, платіж ПрАТ «СК «ВУCO» на суму 91000 грн. здійснено через систему iBank2UA, яка є комплексною системою дистанційного банківського обслуговування.

Порядок ініціювання та виконання платіжних операцій за рахунками користувачів платіжних послуг, які відкриті в надавачів платіжних послуг з обслуговування рахунку та обов`язкові реквізити платіжної інструкції, вимоги щодо їх заповнення визначає Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг затверджена постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 163 (далі Інструкція № 163).

Згідно з п. 9 розд. І Інструкції № 163 ініціатор (платник) має право оформити платіжну інструкцію в електронній або паперовій формі. Форма, порядок надання платіжної інструкції, засоби дистанційної комунікації для ініціювання платіжних операцій визначаються умовами договору між користувачем і надавачем платіжної послуги.

Відповідно до п. 10 розд. І Інструкції ініціатор (платник) заповнює реквізити платіжної інструкції державною мовою з урахуванням вимог, зазначених в указівках щодо заповнення реквізитів платіжної інструкції, оформленої в паперовій або електронній формі (додаток), та вимог розділів II IV, VI Інструкції № 163.

Згідно з п. 37 розд. ІІ Інструкції № 163 платіжна інструкція, оформлена платником, повинна містити такі обов`язкові реквізити: дату складання і номер, унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку, найменування надавача платіжних послуг платника, суму цифрами та словами, призначення платежу, підпис(и) платника, унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку, найменування надавача платіжних послуг отримувача. Платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України (п. 41 розд. ІІ Інструкції № 163).

Враховуючи викладене, якщо сплату здійснено через банківські сервіси, то роздрукована платіжна інструкція, яка містить обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа, визначені Інструкцією № 163, є підтвердним документом понесених платником витрат, та печаткою банку вона не завіряється.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином ПрАТ "СК "ВУСО" отримало право регресної вимоги щодо стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 91000,00 грн. з винної особи.

26.12.2024 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 26/12/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору.

Згідно п. 2.2 договору загальний розмір заборгованості боржників, права вимоги до яких відступається згідно цього договору, складає 1 145 964,79 грн.

Відповідно до п. 3.1.3 договору право вимоги переходить до нового кредитора з моменту перерахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора.

Згідно п. 4.1 договору ціна договору складає 111 333,91 грн.

Згідно додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги № 26/12/2024 від 26.12.2024 р. до позивача перейшло право вимоги за договором страхування № 220396709, сума страхового відшкодування - 91000,00 грн., сума боргу - 45500 грн., ціна 4550,00 грн.

Як вбачається з платіжної інструкції № ОВК9-ХК40-1Е0Х-9РНМ від 08.01.2025 р., ФОП ОСОБА_1 перерахував ПАТ СК «ВУСО» грошові кошти в сумі 111 333,91 грн. згідно договору № 26/12/2024 про відступлення права вимоги від 26.12.2024 р.

Отже, новий кредитор ФОП ОСОБА_1 отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220396709 від 16.04.2024.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язані в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до позивача ФОП ОСОБА_1 перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаного боргу.

Згідно вимог статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 45500,00 грн., а позовні вимоги підлягають задоволенню.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 137, 141 ЦПК України.

Так, позивачем було зазначено, що судові витрати складаються з суми судового збору в розмірі 1211,20 грн., сплаченого при поданні позову, витрат за виготовлення адміністративних матеріалів в сумі 45,42 грн. та витрат на оплату правової (правничої) допомоги адвоката в сумі 12793,30 грн.

До позовної заяви додано: Договір №88 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2024 року, додаткова угода №1 Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги №88 від 01.02.2024 року, у якій зазначений розрахунок вартості наданої правової допомоги та квитанція до прибуткового касового ордера від 12.03.2025 р. про сплату позивачем коштів у сумі 12793,30 гривень за надання правової (правничої) допомоги.

З додаткової угоди №1 вбачається, що адвокатом було надано наступні послуги: вивчення матеріалів страхової справи та формування правової позиції 1059,80 грн., підготовка та відправка адвокатських запитів 1059,80 грн., підготовка позовної заяви та подача до суду 6056,00 грн., підготовка процесуальних документів у кільксті необхідній для подачі позову 1059,80 грн., підготовка заяви та клопотання до суду - 529,90 грн., представництво інтересів позивача в суді - 3028 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що адвокат Трикоз Д.Є. у судові засідання не з`являвся, ніяких заяв та клопотань до суду не подавав.

Тобто зазначені у додатковій угоді послуги в розмірі 529,90 грн та 3028 грн. позивачу не надані, а тому відшкодуванню не підлягають.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи відсутності доказів надання адвокатом послуг позивачу на суму 3557,90 грн., відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 9235,40 грн.

Відповідно п. 4 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд, керуючись ст. 133 ЦПК України, не визнає витрати позивача, понесені ним в зв`язку з отриманням копій адміністративної справи у розмірі 45,42 грн., пов`язаними з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а тому відмовляє у їх відшкодуванні.

Судовий збір в сумі 1211,20 грн. підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Керуючись статтями ст. ст.12, 13, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 45500 (сорок п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9235,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.07.2025 р.

Суддя О.М. Якішина