Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/2113/20
Провадження № 6/553/224/2025
У Х В А Л А

Іменем України

01.08.2025м. Полтава

Подільський районний суд м. Полтави у складі

головуючого судді Ткачука Ю.А.,

за участю секретаря Чоповда А.В.

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2025 року ОСОБА_2 звернувся до Подільського районного суду м.Полтави з заявою, в які просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом м.Полтави 28.11.2024 року у справі № 553/2113/20, провадження № 2/553/40/2023 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, звільнення незаконно займаного жилого приміщення шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, на підставі рішення від 21.09.2023 року.

В обґрунтування заяви, заявник посилається на те, що відкриття виконавчого провадження № 78384459 відповідно до постанови головного державного виконавця Подільського ВДВС у місті Полтаві СМУМЮ з примусового виконання зазначеного рішення суду є незаконним, оскільки виконавчий лист виданий Ленінським районним судом м.Полтави 28.11.2024 року не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому листі не зазначено дату народження боржника ОСОБА_2 та його РНОКПП.

Ухвалою від 09.07.2025 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 та призначено до судового розгляду.

Судове засідання призначене на 18.07.2025 року було відкладено на 29.07.2025 за клопотанням стягувача ОСОБА_7 про ознайомлення із заявою та доданими матеріалами.

Судове засідання призначене на 29.07.2025 року було відкладено на 31.07.2025 за клопотанням представника заявника ОСОБА_8 про ознайомлення із запереченнями стягувача ОСОБА_7

31.07.2025 до суду надійшли письмові пояснення представника заявника ОСОБА_8 на заперечення стягувача ОСОБА_7 та заява про проведення судового засідання без участі заявника ОСОБА_2 та його представника.

До судового засідання від стягувача ОСОБА_7 надійшла заява про проведення судового засідання без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21.09.2023 року по справі № 553/2113/20 цивільний позов ОСОБА_3 було задоволено частково, усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю ОСОБА_7 шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з житлового будинку по АДРЕСА_1 .

10.12.2024 року Ленінським районним судом м.Полтави видано виконавчий лист по справі № 553/2113/20 про усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю ОСОБА_7 шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з житлового будинку по АДРЕСА_1 . У виконавчому листі зазначено, що РНОКПП боржника ОСОБА_2 та інші відомості, суду не відомі.

16.06.2025 року головним державним виконавцем Подільського ВДВС у місті Полтаві СМУМЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 78384459 з виконання виконавчого листа № 553/2113/20, виданого 10.12.2024 року про усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю ОСОБА_7 шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку по АДРЕСА_1 . В постанові зазначено дату народження боржника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

На теперішній час виконавче провадження ВП № 78384459 не завершено.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (пункт 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавчий збір»).

Разом з тим, за змістом частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Як зазначено стягувачем ОСОБА_7 в своїх запереченнях, копії документів, в яких зазначено дату народження боржника ОСОБА_2 , його реєстраційний номер облікової картки платника податків було долучено стягувачем до виконавчого листа.

Таким чином відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, за умови надання стягувачем цієї інформації, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у Постановах Верховного Суду від 26.12.2018 у справі 749/1181/16-ц, від 08.05.2019 у справі № 813/2125/16, від 19.09.2019 у справі № 469/1357/16-ц.

В своїй заяві ОСОБА_2 , будучи відповідачем у справі № 553/2113/20 за якою видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, зазначає, що виконавче провадження відкрито незаконно, оскільки відсутність у виконавчому листі необхідних, передбачених законом даних боржника, не дає цього боржника ідентифікувати, разом з цим не заперечує вірність зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження його дати народження і РНОКПП.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки виконавчий лист виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом та окрім того обов`язок боржника на теперішній час не є відсутнім або припиненим.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду складено 01.08.2025 року.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Ю. А. Ткачук