ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 липня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/1580/25

Головуючий у першій інстанції ДАВИДЧУК Д. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1100/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2025 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складення повного судового рішення 17.04.2025) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилалось на те, що між сторонами 09.03.2024 був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 1361-9381 за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використання технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, і на виконання норм договору Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор С4428, для підписання Кредитного договору № 1361-9381 від 09.03.2024, підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми матеріалами.

Вказує, що відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець надав відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 18 000 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена ставка 1,20 % в день, стандартна % ставка 1,50 % в день.

Проте, відповідач порушила умови укладеного договору і не повернула в повному обсязі кредит, та не виконала всі свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем, у зв`язку з чим станом на 13.02.2025 утворилась заборгованість в розмірі 100944 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом - 18000 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 80244 грн, простроченої заборгованості за видачу кредиту - 2700 грн. Разом з тим, позивач посилається, що Кредитодавцем було застосовано до Позичальника Програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими комісією та процентами, тому Кредитодавець просить стягнути зменшену суму заборгованості, яка становить 90000 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь разом із судовими витратами.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 17.04.2025 позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1361-9381 від 09.03.2024 у розмірі 36000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи положення ст. 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Також за висновком суду, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, враховуючи положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості по кредитом до 36000 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Мельник В.С. просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду від 17.04.2025 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги рішення судом першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору базовий період складає 14 календарних днів і є проміжками часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом та комісії за видачу кредиту, а строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику; датою повернення (виплати) кредиту є 02.01.2025, тобто строк дії Договору є рівним строку кредитування.

Як стверджує заявник, судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до п. 4.6. та п. 10.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 1.50% та Знижена процентна ставка становить 1.20%

За доводами скарги, згідно розрахунку заборгованості за договором 1361-9381 від 09.03.2024 станом на 13.02.2025 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснювало лише нарахування по процентам за користування кредитом (згідно п. 4.6. та 10.2. кредитного договору) в строк договору (згідно п. 4.9. Договору), що погоджений між сторонами і позивач не нараховував Відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень ст. 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов Кредитного договору, а нарахована комісія передбачена як плата за видачу кредиту та є одноразовою.

Як стверджує заявник, ОСОБА_1 правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів не скористалась та продовжувала користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах, а крім того, у Паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, який був підписаний відповідачкою шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Тому заявник вважає, що вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України і позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачці.

На переконання заявника, позивач має законне право на нарахування процентів (згідно п. 4.6. та 10.2. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.9. кредитного договору, а положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується до вимог щодо нарахування пені, а не до всіх умов договору, тому вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив правову підставу для нарахування процентів за кредитним договором та необґрунтовано застосував ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливості нарахування непропорційно великої суми компенсації за невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Крім того, заявник вказує, що позивачем було дотримано нових правил роботи банків та небанківських фінансових установ щодо надання фінансових послуг у період ії воєнного стану.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Поштова кореспонденція (копія ухвали про відкриття апеляційного провадження), направлена за зареєстрованою адресою проживання ОСОБА_1 (а.с. 56) повернулась до апеляційного суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 92), що згідно положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням учасника справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 09.03.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1361-9381, який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С4428 (а.с. 12-20).

Згідно з умовами кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 18000 грн зі строком кредитування на 300 календарних днів (до 02.01.2025); базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена ставка 1,20 % в день, стандартна ставка 1,50 % в день.

На офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://navse.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 18000 грн підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту за номером платежу від 09.03.2024, через систему платежів EasyPay на підставі договору № 1361-9381 від 09.03.2024 (а.с. 38).

З матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості за договором (а.с. 39-41) убачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 13.02.2025 складається із заборгованості за кредитом у сумі 18000 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 80244 грн, простроченої заборгованості за видачу кредиту 2700 грн.

Судом також встановлено, що позивачем до відповідача застосовано програму лояльності за Правилами акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», тому сума заборгованості становить 90000 грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 18 000 грн, простроченої заборгованості за процентами 72000 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, враховуючи положення ст.1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Також за висновком суду, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, враховуючи положення п 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості по кредитом до 36000 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за тілом кредиту учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованосі за відсотками, які судом стягнуті частково, враховуючи положення п 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, апеляційний суд не може погодитись з визначеним судом першої інстанції розміром стягнутої судом заборгованості за кредитним договором, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі в оспорюваній частині, суд першої інстанції в частині стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, враховуючи положення п 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов висновку про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості по кредитом до 36000 грн.

Відповідно до матеріалів справи, 09.03.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір № 1361-9381 про відкриття кредитної лінії шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» про надання споживчого кредиту в електронній формі і який підписаний відповідачкою шляхом використання одноразового пароля, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 12-20).

У вказаному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, договір є дійсним, а відповідачкою ОСОБА_1 не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних і допустимих доказів на спростування факту укладення Договору № 1361-9381 про відкриття кредитної лінії продукту «На все».

Як вбачається, договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету Договір № 1361-9381 про відкриття кредитної лінії між ТОВ «УКр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 не був би укладений, таким чином сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

До кредитного договору додано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), які підписані відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) С4428 (а.с. 21-28), паспорт споживчого кредиту (а.с. 28 зворот 30), таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1361-9381 (Графік платежів за договором), відповідно до Методики Національного банку України (а.с. 31-33), Правила акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а.с. 42-43).

На підтвердження позовних вимог, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало розрахунок заборгованості, з якого убачається, що відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання щодо погашення кредиту, процентів, а тому станом на 13.02.2025 утворилась заборгованість в розмірі 100944, з яких: основний борг 18000,00 грн, залишок відсотків 80244,00 грн, залишок комісій 2700,00 грн (а.с. 39-41). Проте за Програмою лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінакнс» заборгованість була зменшена до 90000,00 грн.

Відповідачкою не надано суду належних і допустимих доказів на спростування надано позивачем розрахунку заборгованості, як і не надано свого розрахунку.

Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідачка отримала кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору не повернула, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, зменшуючи розмір відсотків, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача до 36000, грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що нараховані позивачем відсотки (80244,00 грн) значно перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту (18000,00 грн), а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційній, а в каральній, штрафній функції, а тому є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності й розумності, що не узгоджується із приписами Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте, такі виснови суду першої інстанції зроблені з порушеннням норм матеріального права, враховуючи наступне.

Встановивши, що сума нарахованих коштів у 5 разів перевищує тіло кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно не пропорційним, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, суд першої інстанції застосував правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі N 902/417/18 (провадження N 12-79гс19).

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 р. у справі N 903/602/24 прийшла до висновку про необхідність конкретизувати правовий висновок, викладений в її постанові від 18 березня 2020 року у справі N 902/417/18 (провадження N 12-79гс19) та зазначити, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

Отже суд першої інстанції зменшуючи суму стягнутих відсотків послався на постанови Верховного Суду не у подібних правовідносинах, крім того залишив поза увагою, що відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023, передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.

Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 02.02.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Договір № 1361-9381 про відкриття кредитної лінії був укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 09.03.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».

Частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою ст. 8 доповнена згідно із ЗУ № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, вказана норма набрала законної сили 24.12.2023, тобто станом на час укладення договору про споживчий кредит з відповідачкою.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, умовами укладеного між сторонами договору (п. 4.6) передбачено встановлення денної процентної ставки у 1,50 %, знижена - 1,388% у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними.

З урахуванням викладеного, заборгованість за відсотками за укладеним між сторонами договором підлягає задоволенню частково, яку слід розраховувати виходячи із встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1 % за період з 09.03.2024 по 02.01.2025, яка з урахуванням строку дії договору становить 80244,00 грн : 1,5% х 1% = 53496,00 грн, що відповідає даним розрахунку заборгованості станом на 13.02.2025 № 1361-9381 від 09.03.2024.

Отже, позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» щодо стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню у розмірі 53496,00 грн.

З врахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визначеної до стягнення заборгованості за відсотками по кредитному договору, в іншій частині апеляційна скага є не обгрутована та не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором складає 71496,00 грн (53496,00 грн заборгованість за відсотками + 18000,00 грн заборгованість за тілом кредиту).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на суму 71496,00 грн (71496,00 грн від 90000,00 грн становить 79,4 %), слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судового збору, збільшивши суму з 968,96 грн до 1923,06 грн (2422,40 грн х 79,4 % :100%).

Оскільки апеляційна скарга ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає задоволенню частково на суму 71496,00 грн, тобто на 79,4 %, у матеріалах справи наявні належні докази понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи (а.с. 83 зворот), то відповідно з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2885,07 грн (3633,60 грн х 79,4 %) за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариста з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.

Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2025 року в частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» розміру заборгованості за відпосотками по кредитному договору 53496,00 грн.

Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 квітня 2025 року в частині визначеного до стягненя з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» розміру заборгованості за кредитом та судового збору змінити, збільшивши розмір визначеної до стягнення кредитної заборгованості з 36000,00 грн до 71496,00 грн та судового збору з 968,96 грн до 1923,06 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариста з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, ) судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 2885,07 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 31.07.2025.

Головуючий Судді :