У Х В А Л А

Іменем України

28.07.2025 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі судді Питель О.В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Ярковської Світлани Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 125/474/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебувала цивільна справа за вказаним вище позовом, за результатом розгляду якої 19.05.2025 ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю.

02.06.2025 представник позивача адвокат Ярковська С.О. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. Заява обґрунтована тим, що, вирішивши справу по суті позовних вимог, судом у рішенні не відображено питання про стягнення витрат на правову допомогу позивача, у позовній заяві було зазначено орієнтовний попередній розрахунок витрат, які позивач понесе за надання правової допомоги згідно з договором б/н від 07.03.2025, які становитимуть 5000 грн. Відповідно до договору б/н від 07.03.2025 укладено додаткову угоду № 1 від 07.03.2025, яка передбачала попередню суму витрат на правову допомогу згідно з договором та порядок оплати гонорару адвокату. Адвокат Ярковська С.О. надала Дідиченко О.В. правову допомогу у формі усної юридичної консультації з питання, з яким клієнт звернулася; надалі було надано запит клієнту на надання необхідних документів для аналізу можливості подання бажаної позовної заяви; опрацьовано надані документи; складено позовну заяву про стягнення аліментів та подано до суду. Сума послуг за надані юридичні послуги була наперед обумовлена та фіксована незалежно від кількості судових засідань, які б мали відбутися, часу, затраченого на опрацювання документів та складання позовної заяви, відповідно. Оплата послуг за представництво інтересів у суді першої інстанції здійснювалася у такому порядку: після підписання додаткової угоди оплата 3000 грн, решта суми протягом 3-х днів з дня винесення рішення судом. 07.03.2025 укладено угоду і клієнтом оплачено 3000 грн. 27.05.2025 на електронну адресу адвоката надійшло рішення суду про задоволення позову у повному обсязі. 28.05.2025 клієнтом оплачено решту суми у розмірі 2000 грн. Клієнт підтверджує, що послуги надані у повному обсязі і належної якості. Загальна сума витрат, які клієнт поніс за надані послуги, становить 5000 грн, які представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивачки. До заяви долучила копії: договору про надання правової допомоги б/н від 07.03.2025; додаткової угоди від 07.03.2025 до договору про надання правової допомоги б/н від 07.03.2025; довідок про отримання коштів адвокатом від ОСОБА_1 за надані послуги. А також, подано клопотання про поновлення терміну на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Питання про ухвалення додаткового судового рішення суд вирішує без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що в ухваленні додаткового рішення слід відмовити, з таких підстав.

13.03.2025 на електронну пошту суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Оскільки позовна заява надійшла у спосіб, що не передбачений законом, то 21.03.2025 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме: надати позовну заяву та додані до неї документи в письмовій формі із поданням копій відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб або надіслати через підсистему «Електронний суд» та надати докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками.

07.04.2025 після усунення недоліків ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Копію цієї ухвали було направлено та отримано представником позивача шляхом її доставки на її електронну адресу 10.04.2025 , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У позовній заяві представник позивача на виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначила орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн та додала до позовної заяви лише копію ордеру про надання правової допомоги. У позовній заяві не вказала про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, доказів понесення таких витрат позивачем та щодо розміру витрат не надала.

19.05.2025 Барським районним судом Вінницької області за результатом судового розгляду цивільної справи № 125/474/25 було ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 13.03.2025 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

02.06.2025 представником позивача адвокатом Ярковською С.О до суду була подана заява про ухвалення у зазначеній вище цивільній справі додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, які були понесені позивачем у цій справі.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14- 382цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16.04.2019 у справі № 817/1889/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, нормами ЦПК України визначений порядок звернення до суду із відповідною заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який передбачає умову подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також відповідних доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 753/7130/20.

При цьому про необхідність дотримання вказаного ч. 8 ст. 141 ЦПК України порядку подання доказів неодноразово вказував Верховний Суд.

У постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У додатковій постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17 вказано, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної (апеляційної) інстанції - до прийняття постанови у справі. Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів (в суді апеляційної інстанції - до прийняття постанови у справі) не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (див. постанову Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 927/26/18).

Відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Окрім того, ч. 1 ст. 246 ЦПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 8 і ч. 2 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження судові дебати не проводяться, а у разі розгляду справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами не проводиться і саме судове засідання.

При цьому, абз. 1 ч. 3 ст. 279 ЦПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідності до положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то суд вважає, що представник позивача мав ураховувати зазначену обставину та не був позбавлений можливості заявити вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у змісті самої позовної заяви та разом із цим принаймні заявити клопотання про те, що докази розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповіднос до вимог ч. 8 ст. 141 та ч. 1 ст. 246 ЦПК України, оскільки у цьому разі представник позивача не знає коли саме суд може здійснити судовий розгляд справи.

Окрім того, після отримання позивачем та його представником ухвали про відкриття провадження (10.04.2025 та 15.04.2025 відповідно), протягом тридцяти днів відповідно до положень ч. 3 ст. 279 ЦПК України, ні позивач, ні представник не подали до суду вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вже понесених на той час або принаймні клопотання про те, що докази розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 та ч. 1 ст. 246 ЦПК України. Хоча, як вбачається зі змісту додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 07.03.2025, позивачеві вже 07.03.2025 було відомо про розмір витрат на правову допомогу, оскільки сторони погодили фіксований її розмір.

Таким чином суд вважає, що позивач та його представник не реалізували свою процесуальну можливість на стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що відсутні процесуальні підстави для ухвалення додаткового рішення з приводу не вирішеного питання про судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу, а тому слід постановити ухвалу про відмову у прийнятті додаткового рішення, відповідно до положень ч. 5 ст. 270 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись 12, 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Ярковської Світлани Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 125/474/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя