Провадження № 2/127/6044/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Борусевича С.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.04.2024 року в м. Вінниця по вул. Левка Лук`яненка, 44, сталось ДТП за участі ОСОБА_2 , який керував автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Ford д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого належний ОСОБА_2 автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2024 року (справа № 127/14548/24 провадження 3/127/3820/24) винним в скоєному ДТП визнано водія ОСОБА_3 .

Відповідальність водія Ford д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП не була застрахована у жодній з страхових компаній.

Цивільно правова відповідальність позивача, як водія Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 також на момент настання ДТП не була застрахована у жодній з страхових компаній.

МТСБУ за відсутності страховика виплачує потерпілому в ДТП страхове відшкодування виключно у разі, якщо цивільно правова відповідальність самого потерпілого на момент ДТП була застрахована. В даному випадку у обох водіїв полісів страхування не було, а отже МТСБУ не є відповідальними за сплату страхової виплати .

З метою визначення розміру збитків, що понесені внаслідок ДТП, позивач звернувся до ТОВ «Український центр експертизи та оцінки», в результаті чого судовим експертом було складено висновок експерта № 425/11.2024 від 12.11.2024 року згідно з яким:

-показник Свр (вартість ремонту автомобіля без урахування зносу)= 181 640,81 грн.

-показник Сврз (вартість ремонту автомобіля з урахування зносу)= 78098,84 грн.

Внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_3 позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу було нанесено моральну шкоду.

Просив суд, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені збитки внаслідок пошкодження автомобіля, в результаті ДПТ в розмірі 181 640,81 грн. , стягнути судовий збір 3 027,61 грн. та витрати на оплату послуг судового експерта авто товарознавця 9 500,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Просила також стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме 78098,84 грн., заперечував, щодо задоволення моральної шкоди, оскільки в позовній заяві відсутня така вимога.

26.02.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому вказано, що на підставі звернення ОСОБА_2 , від 15.10.2024 року, судовим експертом Івасиком Михайлом Сергійовичем, 12.11.2024 року складено висновок експерта №425/11.2024 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, згідно якого: вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2480, колір сірий, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 2012 в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка сталась 20.04.2024 року, станом на дату ДТП, складає: 181 640,81 грн. Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2480, колір сірий, номер кузова НОМЕР_3 , рік випуску 2012 в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка сталась 20.04.2024 року, станом на дату ДТП, складає: 78 098,84 грн.

Вказану вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту зносу, позивачем заявлено в позові, як понесені збитки внаслідок пошкодження автомобіля, в результаті ДТП, в розмірі 181 640, 81 грн., які останній просить стягнути з ОСОБА_3 .

Сторона відповідача не може погодитись з висновком експерта, від 12.11.2024 року №425/11.2024 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, яким позивач обґрунтовує понесені збитки внаслідок пошкодження автомобіля та як наслідок із заявленою сумою відшкодування в 181 640,81 грн., з огляду на наступне:

Висновок експерта №425/11.2024 був виконаний за зверненням позивача ОСОБА_2 . Відповідач в проведенні експертизи по визначенню матеріальних збитків власнику КТЗ «VOLKSWAGEN PASSAT» в результаті ДТП, яке мало місце 20.04.2024 р., участі не приймала, у зв`язку з тим, що лист-запрошення на огляд автомобіля, було отримано відповідачкою 31.10.2024 року, а сам огляд ТЗ було проведено 24.10.2024 року (доказ отримання повідомлення про проведення огляду саме 31.10.2024 р..

Під час огляду експертом колісного транспортного засобу (КТЗ), в протоколі огляду КТЗ зафіксовані приховані дефекти, які експерт відніс до тих, які завданні в результаті ДТП, яка мала місце 20.04.2024 року.

В той же час, експертом не враховано, а власником КТЗ не повідомлено про те, що автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» вже мав суттєві пошкодження передньої частини, ряд яких не відновлена станом на дату ДТП, що у свою чергу прямо впливає на визначення вартості КТЗ, обсягів та вартості збитку завданого власнику автомобіля.

Як вбачається з переліку видимих пошкоджень ТЗ, отриманих внаслідок ДТП, що вказані у схемі місця ДТП, від 20.04.2024 року на транспортному засобі VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з НОМЕР_1 не зафіксовані видимі (зовнішні) пошкодження диску переднього лівого колеса у вигляді сколів та вдавлювань металу, хоча експерт включив їх до протоколу огляду КТЗ та визначив як пошкодження завданні в результаті ДТП, що мала місце 20.04.2024 р.

При цьому, у вільному доступі розміщенні фотографії ТЗ VOLKSWAGEN PASSAT з номером кузова НОМЕР_3 , на яких зафіксовано його стан не пізніше 06.04.2022 року (https://stat.vin/ru/autoria/volkswagen/passatb7/2012/1VWBP7A30DC054695#gallery-single-car-autoria-slider-4), де вже містяться видимі пошкодження диску переднього лівого колеса (Фото додається).

Із загальнодоступного сайту https://bidfax.info/volkswagen/passat/8561591-volkswagenpassat-se-2013-gray-25l-5-vin-1vwbp7a30dc054695.html вбачається, що автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT з номером кузова НОМЕР_3 , придбано 13.04.2021 року зі страхового аукціону США, із значними пошкодження передньої частини автомобіля, в тому числі: відсутні фари, бампер, решітки радіатора, протитуманні ліхтарі та наявні видимі пошкодження лівого переднього крила.

Аналогічні пошкодження лівого переднього крила присутні на фото з оголошенням про продаж автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT з номером кузова НОМЕР_3 , розміщеного на сайті з продажу автомобілів (https://stat.vin/ru/autoria/volkswagen/passat-b7/2012/1VWBP7A30DC054695#gallerysingle-car-autoria-slider-4), де зафіксований стан авто не пізніше 06.04.2022 року.

Позивачем не долучено до матеріалів справи докази придбання оригінальних деталей елементів кузова автомобіля, передньої оптики (в т.ч. протитуманних фар) та ремонту деформованих елементів автомобіля, у зв`язку з чим не можна стверджувати, що станом на дату ДТП такі елементи кузова та передня оптика були оригінальними, а приховані пошкодження були завдані саме в результаті ДТП, що мала місце 20.04.2024 року.

Так, у протоколі огляду колісного транспортного засобу (КТЗ), від 24.10.2024 року, експерт ОСОБА_5 під час огляду КТЗ VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_3 , 2012 р.в., зафіксував пошкодження переднього лівого підкрилка (пункт 12 таблиці опису пошкоджень).

При цьому, як вбачається із фотографій автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT з номером кузова НОМЕР_3 , розміщених на сайті з продажу автомобілів (https://stat.vin/ru/autoria/volkswagen/passat-b7/2012/1VWBP7A30DC054695#gallerysingle-car-autoria-slider-4) не пізніше 06.04.2022 року, вказаний автомобіль вже мав ознаки пошкодження та ремонту переднього лівого підкрилка.

Також, у протоколі огляду колісного транспортного засобу (КТЗ), від 24.10.2024 року, експерт Івасик Михайло Сергійович під час огляду КТЗ VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова VIN НОМЕР_3 , 2012 р.в., зафіксував деформацію кронштейна лівої фари (пункт 8 таблиці опису пошкоджень протоколу огляду КТЗ).

При цьому, як вбачається із фотографій транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з НОМЕР_1 , зроблених безпосередньо після ДТП 20.04.2024 року, кронштейн лівої фари не виглядає деформованим.

Вартість відновлювального ремонту, що визначена у висновку експерта від 12.11.2024 року №425/11.2024, є завищеною, адже вартість автомобіля експертом визначено в сумі 399004,80 грн, а загальна вартість пошкодженних деталей та відновлювального ремонту автомобіля становить 181640,18 грн (майже як половина вартості авто).

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

20.04.2024 року в м. Вінниця по вул. Левка Лук`яненка, 44, сталось ДТП за участі ОСОБА_2 , який керував автомобілем Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля Ford д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого належний ОСОБА_2 автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2024 року (справа № 127/14548/24 провадження 3/127/3820/24) винним в скоєному ДТП визнано водія ОСОБА_3 (а.с.4).

Відповідальність водія Ford д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП не була застрахована у жодній з страхових компаній.

Цивільно правова відповідальність позивача, як водія Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 також на момент настання ДТП не була застрахована у жодній з страхових компаній.

З метою визначення розміру збитків, що понесені внаслідок ДТП, позивач звернувся до ТОВ «Український центр експертизи та оцінки», в результаті чого судовим експертом було складено висновок експерта № 425/11.2024 від 12.11.2024 року згідно з яким:

-показник Свр (вартість ремонту автомобіля без урахування зносу)= 181 640,81 грн.

-показник Сврз (вартість ремонту автомобіля з урахування зносу)= 78098,84 грн. (а.с.7-26).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 15ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частинами першою та третьою першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 1187ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищення небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає відповідальність власника такого джерела.

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18).

В матеріалах справи відсутні докази, що автомобіль марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 відремонтований.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Враховуючи вище викладене, стягненню підлягають понесені збитки внаслідок пошкодження автомобіля в результаті ДТП в розмір 78098, 84 грн.

Дані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.06.2022 року у справі № справа № 638/10072/19.

Що стосується моральної шкоди слід зазначити наступне.

В мотивувальній частині позовної заяви позивач вказує, що внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_3 , як власнику пошкодженого транспортного засобу Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 було нанесено моральну шкоду, в розмірі 10 000, 00 грн.

В прохальній частині позовної заяви відсутня вимога про стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача вказала, що це описка, технічна помилка.

В свою чергу представник відповідача, заперечував, щодо задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки вказана вимога в прохальній частині відсутня і він не міг скористатись правом заперечити, щодо вказаної вимоги та спростувати дані вимоги.

Згідно із частинами першою та четвертою ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини другої статті 175 ЦПК України).

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, провадження № 14-473цс18).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У статті 49 ЦПК України унормовані процесуальні права та обов`язки сторін.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 49 ЩІК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що в разі надходження до суду такої заяви суд виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Водночас як збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.

Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

При цьому при поданні такої заяви позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Враховуючи вище викладене вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки не була заявлена позивачем відповідно до вимог ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-16, 22, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені збитки внаслідок пошкодження автомобіля в результаті ДТП в розмір 78098 ( сімдесят вісім тисяч дев`яносто вісім )грн.84 коп. та судові витрати в розмірі 4865 ( чотири тисячі вісімсот шістдесят п`ять ) грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області ( м. Вінниця, вул. 50-річчя Перемоги,7) повернути ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1211,20 грн. згідно квитанції №15 від 06.12.2024р.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01.08.2025 року.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ),

Відповідач: ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_5 ( АДРЕСА_2 )

Суддя: