БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/2768/24, cправа № 361/1200/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» червня 2025 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» (далі - КП «Броваритепловодоенергія») звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії по о/р НОМЕР_1 за період з 01 грудня

2021 року по 01 січня 2024 року у розмірі - 17 603 грн. 70 коп., а також понесені судові витрати у розмірі - 3 071 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначається про те, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться у багатоквартирному будинку, в якому позивач надає послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії згідно з рішеннями Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 11 січня

2011 року № 8 та № 877 від 24 листопада 2020 року.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна

№ 362669676 від 22 січня 2024 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

21 жовтня 2015 року між КП «Броваритепловодоенергія» та ОСОБА_1 укладено договір № 62742, за умовами якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у розмірі - 17 603 грн. 70 коп. З підстав стягнення наявної заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

01 квітня 2024 року сторона відповідача подала до суду відзив на позовну заяву.

11 квітня 2024 року позивач подав до суду відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про перехід до розгляду справи № 361/1200/24 в загальному позовному провадженні.

У судове засідання позивач КП «Броваритепловодоенергія» свого представника не направив, 27 листопада 2024 року представник позивача Степанюк А.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач скористався правом та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не згоден здійснювати оплату за абонентське обслуговування, так як це не передбачено умовами договору від 21 жовтня 2015 року та додатковою угодою від 21 жовтня 2015 року. Також відповідач не погоджується з тим, що нарахування за послугу з теплопостачання повинно здійснюватися за показниками будинкового засобу обліку теплової енергії (вузлу комерційного обліку), оскільки таке нарахування не передбачено за наявності квартирного засобу обліку теплової енергії та суперечить умовам договорів. Послуги з постачання теплової енергії позивачем майже не надаються або надаються неналежної якості. Просить суд відмовити у задоволенні даного позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна

№ 362669676 від 22 січня 2024 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

21 жовтня 2015 року між КП «Броваритепловодоенергія» та ОСОБА_1 укладено договір № 62742, за умовами якого виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до пункту 2.3 договору споживач зобов`язаний сплачувати послуги у встановлений договором строк.

21 жовтня 2015 року між сторонами підписано додаткову угоду до договору № 62742.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди у зв`язку з встановленням в квартирі споживача індивідуального теплового лічильника, сторони домовилися, до затвердження центральним органом виконавчої влади Методики (порядку) реалізації положень «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» в частині врегульованих цією угодою правовідносин проводити абонентське обслуговування та розрахунки за централізоване опалення на підставі договору та з урахуванням умов даної додаткової угоди.

Згідно з розрахунком суми боргу за період з 01 грудня 2021 року по 01 січня 2024 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 за послуги з постачання теплової енергії нараховано - 17 378 грн. 78 коп., нараховано абонплату - 661 грн. 11 коп., сплачено за період - 436 грн. 19 коп., борг за спірний період становить - 17 603 грн. 70 коп. З детального розрахунку суми боргу, вбачається, що при нарахуванні за послугу з постачання теплової енергії враховується кількість спожитих Гкал відповідно до показників індивідуального засобу обліку, донарахування обсягів теплової енергії до величини мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії, додаткові витрати теплової енергії Гкал.

Розмір нарахувань за користування послугами проводиться на підставі тарифів, затверджених рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради та відповідно до статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі-Правила), що діяли до 01 травня 2022 року.

Житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з пунктом 1 та пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до пункту 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

В силу пункту 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

В силу частин другої та шостої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 67 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Так як законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

В силу статті 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до наведених норм закону суд констатує, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до частини шостої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні приміщення це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні та технічні приміщення).

Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги)регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21серпня 2019 року № 830 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 33 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньо-будинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.

За змістом пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Таким чином, співвласники квартир у багатоквартирному будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення (відокремлення) окремих квартир такого будинку від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг № 315, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Методики).

Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загально будинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, по правкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів.

У частині 2 Методики зазначено, що загально будинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень;

Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.

Відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20%; двоповерхова - 18%; триповерхова - 16%; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12%; шестиповерхова та вище -10%.

Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на загально будинкові потреби протягом опалювального сезону, за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії.

Таким чином, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 зроблено висновок, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, наявність індивідуального засобу обліку теплової енергії, встановленого у квартирі не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

На підставі вищевикладеного, відповідач, зобов`язаний нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення.

Пунктом 11 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Згідно з пунктом 33 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, передбачена щомісячна плата за абонентське обслуговування. Абонентська плата включає такі витрати: здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами (зняття показів теплового лічильника, розподіл спожитих Гкал між абонентами; друк інформаційних повідомлень), оплата банківських послуг, нарахування та стягнення плати за спожиті послуги; заробітна плата обслуговуючого персоналу та нарахування єдиного соціального внеску на зарплату; обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності), господарські витрати (електроенергія, заправка картриджів, обслуговування комп`ютерів, канцелярські витрати, надання різних довідок).

Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання.

Плата за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/місяць. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 абонента та виставляється, як окремий платіж.

Відповідно до наказу КП «Броваритепловодоенергія» № 353/1 від 01 листопада 2021 року встановлено з 01 листопада 2021 року плату за абонентське обслуговування з розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг у розмірі за послугу з постачання теплової енергії - 19,825 без ПДВ та 23,79 з ПДВ.

Наказом КП «Броваритепловодоенергія» № 224 від 30 червня 2022 року внесено зміни до наказу № 353/1 від 01 листопада 2021 року встановлено з 01 липня 2022 року плату за абонентське обслуговування з розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг у розмірі за послугу з постачання теплової енергії - 19,825 без ПДВ та 23,79 з ПДВ.

З матеріалів справи встановлено, що квартира належна відповідачу на праві власності обладнана індивідуальним засобом обліку теплової енергії, відповідно, нарахування коштів за надані послуги з постачання теплової енергії здійснюється на підставі переданих споживачем показників спожитої теплової енергії в квартирі. Заперечення відповідача, що нарахування теплової енергії повинно визначатися теплопостачальною організацією лише на підставі показань індивідуального засобу обліку теплової енергії, встановленого у квартирі без врахування показань будинкового засобу обліку теплової енергії, який визначає кількість спожитої теплової енергії усім будинком, суперечить наведеним вище нормам законодавства та є безпідставним, оскільки усі співвласники багатоквартирного будинку зобов`язанні проводити оплату за опалення місць загального користування, пропорційно своїй частці спільного майна у будинку, а не лише на підставі показань індивідуального засобу обліку теплової енергії.

За спірний період відповідач отримував послуги з постачання теплової енергії, будь-яких претензій щодо якості надання вказаних послуг до позивача не пред`являв. У спірний період з вніс часткову оплату за надані послуги у розмірі - 436 грн. 19 коп. Разом з тим, обов`язку щодо своєчасного внесення плати належним чином не виконував, загальний розмір заборгованості за надані послуги складає 17 603 грн. 70 коп. Заперечення, наведені стороною відповідача, не спростовують доводів позивача щодо наявності обов`язку з внесення плати за надані житлово-комунальні послуги, а саме постачання теплової енергії. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований належними та допустимими доказами. Поданий до суду висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 54 від

30 травня 2024 року, суд до уваги не приймає, оскільки не містить у собі обставин, що стосуються предмету доказування у даній справі.

Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-81 ЦПК України.

Положеннями частини шостої статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи всі наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення даного позову з огляду на його обґрунтованість. Так, з матеріалів справи безспірно встановлено, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з постачання теплової енергії. Заборгованість у загальному розмірі - 17 603 грн. 70 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 3 028 грн. 00 коп., а також витрати понесені на оплату Інформаційної довідки у розмірі - 43 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Стягнути на користь Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Броваритепловодоенергія» з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість: - за послуги з постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 грудня 2021 року по 01 січня 2024 року у розмірі - 17 603 (сімнадцять тисяч шістсот три) грн. 70 коп. та судові витрати у розмірі - 3 071 (три тисячі сімдесят одна) грн. 00 коп.

Сторони справи:

позивач - Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області (зареєстроване місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, місто Бровари, вулиця Грушевського, будинок № 3-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13711949);

відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин