Справа № 522/4263/24
Провадження №2-з/522/437/25
УХВАЛА

04 серпня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючого-судді Абухіна Р.Д., за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Муніципальне підприємство «ТРАНСПАРКСЕРВІС», за участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Муніципальне підприємство «ТРАНСПАРКСЕРВІС», за участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

31.07.2025 до суду надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Муніципальне підприємство «ТРАНСПАРКСЕРВІС» (), а саме:- нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1459,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, з метою запобігання його відчуженню, обтяженню або іншим діям, які можуть унеможливити або утруднити виконання судового рішення у справі №522/4263/24. Заява передана головуючому 01.08.2025.

Заявник мотивує вимоги вимоги тим, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову зумовлена сукупністю обставин, що свідчать про реальний ризик невиконання майбутнього судового рішення. Станом на дату звернення із цією заявою Товариство з обмеженою відповідальністю Муніципальне підприємство ТРАНСПАРКСЕРВІС не виконало зобов`язання зі сплати заборгованості за договором доручення №1 на купівлю товару від 03.08.2015 року, правонаступником за яким є ОСОБА_1 . Відповідач письмово підтвердив наявність боргу, однак вказав на відсутність коштів для його погашення. Така поведінка свідчить про реальну загрозу утруднення або повного унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позову. Загальна сума заборгованості, яка є предметом судового спору, перевищує 5,9 млн грн, що суттєво більше за розмір статутного капіталу ТОВ МП ТРАНСПАРКСЕРВІС, який, згідно з ЄДР, становить 1 400 000 грн. При цьому аналіз фінансової звітності за 2024 рік, поданої до контролюючих органів, засвідчує відсутність у товариства значущих активів або ліквідних ресурсів, за рахунок яких у майбутньому можливо було б забезпечити виконання рішення суду. Так, станом на 31.12.2024 року залишкова балансова вартість основних засобів підприємства становила лише 470 тис. грн, залишок грошових коштів - 1 тис. грн, а сума поточної кредиторської заборгованості - 54 тис. грн. Окремо слід зазначити, що підприємство протягом 2024 року мало лише незначний прибуток - 2 тис. грн. У той же час Відповідачу належать на праві власності нежитлові приміщення загальною площею 1459,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний №01), які, за наявною інформацією, є єдиним значущим нерухомим активом підприємства. Також, варто зазначити, що 30 липня 2024 р. на вказане майно накладено обтяження державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради, Карпухіною Л.В. на підставі акту опису податкового майна, на яке поширюється право податкової застави, серія та номер 524/15-32-13-02-35 від 23.07.2024 р.

Станом на дату звернення із цією заявою Товариство з обмеженою відповідальністю Муніципальне підприємство ТРАНСПАРКСЕРВІС не виконало зобов`язання зі сплати заборгованості за договором доручення №1 на купівлю товару від 03.08.2015 року, правонаступником за яким є ОСОБА_1 . Відповідач письмово підтвердив наявність боргу, однак вказав на відсутність коштів для його погашення. Така поведінка свідчить про реальну загрозу утруднення або повного унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у разі задоволення позову. Загальна сума заборгованості, яка є предметом судового спору, перевищує 5,9 млн грн, що суттєво більше за розмір статутного капіталу ТОВ МП ТРАНСПАРКСЕРВІС, який, згідно з ЄДР, становить 1 400 000 грн. При цьому аналіз фінансової звітності за 2024 рік, поданої до контролюючих органів, засвідчує відсутність у товариства значущих активів або ліквідних ресурсів, за рахунок яких у майбутньому можливо було б забезпечити виконання рішення суду. Так, станом на 31.12.2024 року залишкова балансова вартість основних засобів підприємства становила лише 470 тис. грн, залишок грошових коштів - 1 тис. грн, а сума поточної кредиторської заборгованості - 54 тис. грн. Окремо слід зазначити, що підприємство протягом 2024 року мало лише незначний прибуток - 2 тис. грн. У той же час Відповідачу належать на праві власності нежитлові приміщення загальною площею 1459,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний №01), які, за наявною інформацією, є єдиним значущим нерухомим активом підприємства. 30 липня 2024 р. на вказане майно було накладено обтяження державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради, Карпухіною Л.В. на підставі акту опису податкового майна, на яке поширюється право податкової застави, серія та номер 524/15-32-13-02-35 від 23.07.2024 р. У провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа №420/9386/25 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області про надання дозволу на реалізацію зазначеного об`єкта нерухомості з метою погашення податкового боргу. За змістом справи ГУ ДПС в Одеській області заявляло про податковий борг ТОВ МП ТРАНСПАРКСЕРВІС у розмірі 463055,33 грн. У світлі наведеного, 30 липня 2024 р. обтяження на майно ТОВ МП ТРАНСПАРКСЕРВІС накладено у зв`язку з податковим боргом у розмірі 463055,33 грн. На підтвердження наведеного надаємо Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта за адресою АДРЕСА_1 станом на 14.07.2025р. та рішення у справі 420/9386/25. Як стало відомо представнику ОСОБА_1 30 липня 2025року обтяження, накладене державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради, Карпухіною Л.В., 30.07.2024 року на підставі акту опису податкового майна, на яке поширюється право податкової застави, серія та номер 524/15-32-13-02-35 від 23.07.2024 р., знято, що вказує на погашення ТОВ МП ТРАНСПАРКСЕРВІС податкового боргу у розмірі 463055,33 грн., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта за адресою АДРЕСА_1 станом на 30.07.2025р. Таким чином Відповідач не виконує зобов`язання за Договором №1 доручення на купівлю товару від 03.08.2015 року з підстав нібито відсутності грошових коштів, однак в липні 2025 року сплатив ГУ ДПС в Одеській області податковий борг у розмірі 463055,33 грн., що вказує на ухилення ТОВ МП ТРАНСПАРКСЕРВІС від виконання своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 та не бажання сплачувати борг за Договором №1 доручення на купівлю товару. На момент подання заяви про забезпечення майна арешт нерухомого майна ТОВ МП ТРАНСПАРКСЕРВІС, накладений на нежитлові приміщення загальною площею 1459,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний №01), знято. Відповідач за відсутності обтяження, накладеного на майно, може розпорядитись ним до вирішення справи №522/4263/24, що може значно ускладнити виконання рішення у справі. Резюмуючи все вищенаведене, наявна сукупність обставин (визнання боргу, відсутність у відповідача активів чи доходів, погашення податкового боргу у розмірі 463055,33 грн. під час розгляду справи, зняття податкового обтяження та ризик реалізації Відповідачем єдиного значного активу) створює очевидну і реальну загрозу того, що рішення суду у справі №522/4263/24, навіть у разі задоволення, не буде виконане. Позивач буде позбавлений можливості реалізувати свої майнові права та отримати належну йому суму, що є порушенням принципу ефективного судового захисту.

04.08.2025 до суду надійшли заперечення представника ОСОБА_2 на клопотання про забезпечення позову, в якому просить відмовити у задоволені, оскільки фіктивні підстави позову та штучність позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7, 11 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суд має перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи, і відповідне свідчить, що між сторонами дійсно існує спір. Враховуючи майновий характер позовних вимог, відповідач має об`єктивну можливість розпорядитися належним їй майном на власний розсуд, зокрема, відчужити його в будь-який спосіб, що може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду про поділ майна подружжя в разі задоволення позову.

Ураховуючи, що позовними вимогами є стягнення коштів за борговими зобов`язаннями, накладення арешту на майно, що належить відповідачу у разі задоволення або часткового задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, оскільки за умови зміни власника або застосування обтяження відповідне утруднить виконання рішення суду та породить необхідність подальших звернень позивача до суду за захистом своїх прав, отже в такому випадку захист порушених прав не буде ефективним (у разі якщо судом буде встановлено порушення прав позивача та необхідність їх захисту).

Згідно з ч.ч.1-2, 4-6 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи, площу нерухомого майна, на яке заявник просить накласти арешт, суд вважає необхідним застосувати зустрічне забезпечення шляхом внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду 100 000 гривень. Надати строк десять календарних днів з дня отримання ухвали про зустрічне забезпечення на винесення грошових коштів на депозитний рахунок суду та зобов`язати його надати документи на підтвердження надання зустрічного забезпечення негайно після внесення грошових коштів на рахунок.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1459,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Муніципальне підприємство «ТРАНСПАРКСЕРВІС».

Застосувати зустрічне забезпечення шляхом внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду 100 000 гривень.

Надати ОСОБА_1 строк десять календарних днів з дня отримання ухвали про зустрічне забезпечення на винесення грошових коштів на депозитний рахунок суду та зобов`язати його надати документи на підтвердження надання зустрічного забезпечення негайно після внесення грошових коштів на рахунок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.Д. Абухін