Справа № 444/2404/25
Провадження № 2/444/1419/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Стець М.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживає в АДРЕСА_1 в будинку, який нею зведено відповідно до рішення виконкому Жовківської (на той час - Нестеровської) районної ради від 21 січня 1971 року №31, свідоцтва про забудову садиби в сільському населеному пункті, загальна площа якого становить - 91.7 кв.м, житлова - 60.2 кв.м, допоміжна - 31,5 кв.м, що підтверджується технічним паспортом виготовленим Червоноградським МБТІ.

Зазначає, що право власності на будинок зареєстровано в погосподарській книзі, що є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян, а відтак право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства, однак не проведено реєстрації речового права власності на будинок.

Вказує, що звернулася до державного реєстратора про реєстрацію права власності на будинок, подавши необхідні документи, однак їй відмовлено в реєстрації речового права на будинок з мотивів відсутності документу про реєстрацію речового права власності на земельну ділянку, оскільки подача такого документа передбачена Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та Порядком ведення Державного реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 про що їй 07 квітня 2025 року видано рішення.

Наголошує, що оскільки в неї відсутня реєстрації права власності на будинок вона не може приватизувати земельну ділянку, а державним реєстратором їй роз`яснено, що лише при наявності права власності на будинок може бути передано у власність земельна ділянка, якою вона користується та на якій зведено будинок або ж за рішенням суду. Просить задоволити позов.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 02 липня 2025 року відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду в загальному позовному провадженні.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, що стверджено повідомленнями про вручення повідомлення, однак Жовківською міською радою повідомлено про відсутність заперечень проти позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися, зважаючи на подані ними заяви.

Оскільки всі учасники справи в підготовче судове засідання не з`явилися, судом вирішено про розгляд справи за відсутності сторін у справі та на підставі наявних у справі доказів, а тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація підготовчого судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню,якщо суд немає обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України, встановлено що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи, інтереси осіб. Суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого судового провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини, основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Жовківської (на той час - Нестеровської) районної ради від 21 січня 1971 року № 31, свідоцтва про забудову садиби в сільському населеному пункту, а саме в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 на відведеній земельній ділянці, дозволено будівництво житлового будинку.

Зазначений житловий будинок зведено в 1971 році, що підтверджується технічним паспортом виготовлений Червоноградським МБТІ.

Постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затв. Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5 Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано в погосподарській книзі, Глинської сільської ради, що підтверджено випискою з погосподарської книги за № 227 від 21 березня 2025 року, яка в свою чергу є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року.

Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності двору було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону України, речові права на нерухоме майно та обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1).реєстрація таких прав була проведена відповідно до чинного законодавства, що діяло на момент виникнення, 2). на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації.

З рішення Державного реєстратора від 07 квітня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено в державній реєстрації речових прав на житловий будинок в АДРЕСА_1 із-за відсутності документів, які вимагаються для такої реєстрації Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме права власності на земельну ділянку для обслуговування будинку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України (в ред. 2003 року), власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З урахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до переконання, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, а зібрані по справі докази в свою чергу є оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 23, 55, 114, 200, 247, 258-259, 264-265, 319, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить - 91.7 кв.м, житлова - 60.2 кв.м, допоміжна - 31.5 кв.м з господарськими будівлями.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 06.08.2025 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.