Справа № 538/1144/25
Провадження № 2/538/747/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2025 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Цімботи Л.Г., з участю секретаря судового засідання Петрової С.О., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовом заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Сергія Шикунова, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Полтавський рибоохоронний патруль Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,
Прокурор звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь держави в особі Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області 109956 грн. збитків, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення за незаконне зайняття рибним промислом. В обґрунтування позову зазначено, що 07.08.2024, близько 15.00 годин, ОСОБА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на незаконне зайняття водним добувним промислом, взявши з дому заборонене знаряддя лову «ятір», прийшов на берег р. Сула поблизу вул. Сульська в с. Млини, Миргородського району. Після цього, ОСОБА_1 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зайшовши у водойму, встановив заборонене знаряддя лову «ятір» поблизу берега річки для ловлі раків. Після цього, шляхом занурення у воду, за допомогою рук почав вилов раків у вказаному місці. Спійманих раків ОСОБА_1 поміщав до пакету, який носив із собою в руці. В подальшому, близько 16.00 год., цього ж дня, ОСОБА_1 діставши з води заборонене знаряддя лову «ятір» із спійманими в ньому раками, помістив всіх спійманих раків до пакету на березі річки. Таким чином, Любімов В.М., в порушення наказу Полтавського рибоохоронного патруля № 768 від 01.08.2024 «Про затвердження періодів линьки, в які забороняється вилов річкових раків в рибогосподарських водних об`єктах (їх частина) на період другої линьки у 2024 році», яким встановлено заборону вилову річкових раків в рибогосподарських водних об`єктах в період з 05.08.2024 по 20.09.2024, здійснив незаконний вилов раків річкових звичайних на р. Сула в с. Млини, Миргородського району в кількості 33 штуки, чим завдав водним біоресурсам України істотну шкоду у розмірі 109956 грн. Вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.11.2024 (справа № 538/1837/24, провадження № 1-кп/538/201/24) ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. Вказаний вирок суду набрав законної. Станом на 09.06.2025 відповідачем до цього часу не відшкодовані збитки, заподіяні водним біоресурсам України на загальну суму 109956 грн.
Ухвалою судді від 25.06.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання.
Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в судове засідання з`явивився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник Полтавського рибоохоронного патруля Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала.
Відповідач у судове засідання не з`явивився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що Вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.11.2024 (справа № 538/1837/24, провадження № 1-кп/538/201/24) ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. Вказаний вирок суду набрав законної (а.с.11-13).
Згідно вироку суду від 13.11.2024, ОСОБА_1 07.08.2024 близько 15.00 год, маючи прямий умисел, спрямований на незаконне зайняття водним добувним промислом, взявши з дому заборонене знаряддя лову «ятір», прийшов на берег р. Сула поблизу вул. Сульська в с. Млини, Миргородського району. Після цього, ОСОБА_1 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зайшовши у водойму, встановив заборонене знаряддя лову «ятір» поблизу берега річки для ловлі раків. Після цього, шляхом занурення у воду, за допомогою рук почав вилов раків у вказаному місці. Спійманих раків ОСОБА_1 поміщав до пакету, який носив із собою в руці. В подальшому, близько 16.00 год., цього ж дня (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_1 діставши з води заборонене знаряддя лову «ятір» із спійманими в ньому раками, помістив всіх спійманих раків до пакету на березі річки. Тим самим, ОСОБА_1 , в порушення наказу Полтавського рибоохоронного патруля № 768 від 01.08.2024 «Про затвердження періодів линьки в які забороняється вилов річкових раків в рибогосподарських водних об`єктах (їх частина) на період другої линьки у 2024 році», яким встановлено заборону вилову річкових раків в рибогосподарських водних об`єктах в період з 05.08.2024 по 20.09.2024, здійснив незаконний вилов раків річкових звичайних на р. Сула в с. Млини, Миргородського району в кількості 33 штуки. Вказаним кримінальним правопорушенням завдано істотну шкоду водним біоресурсам України на загальну суму 109956 грн., яку станом на 09.06.2025 ОСОБА_1 не відшкодовано.
Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися цивільні правовідносини з приводу відшкодування шкоди, які регулюються такими правовими нормами.
Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
У відповідності зі статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.
Згідно з вимогами ч.2 п. 8 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовиша», відповідальність за порушення природного середовища несуть особи, винні в самовільному використанні природних ресурсів.
Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати державі заподіяну ним шкоду в розмірі 109956 грн., що сталася внаслідок незаконного добування водних живих біоресурсів.
Відповідно до ст.1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з угод або внаслідок заподіяння шкоди, що передбачено ст. 11 ЦК України.
Згідно з приписами ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків (шкоди).
Статтею 22 ЦК України встановлено, шо особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, шо шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, шо дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено представництво інтересів громадян і держави в судах.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Під час здійснення представництва інтересів держави у суді, прокурор наділений повноваженнями в порядку, передбаченому процесуальним законом, звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).
Конституційний суд України в рішенні від 08.04.1999 у справі №3-рн/99 визначив, що прокурори та їх заступники вправі звертатися до суду з позовною заявою виключно в інтересах держави в особі органів державної влади або органів місцевого самоврядування, яким надані повноваження органів виконавчої влади.
Статтею 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Стаття 128 КПК України передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №587/430/16-ц, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин.
Однією із форм представництва є звернення до суду з позовами на захист інтересів держави.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» одним із повноважень виконавчого органу міської ради у галузі охорони навколишнього природного середовища є здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Таким чином, заподіяна шкода, завдана незаконним зайняттям водним добувним промислом, у розмірі 109956 грн., підлягає відшкодуванню відповідачем, який її заподіяв, оскільки його дії були неправомірними, між діями і заподіяною шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина ОСОБА_1 , що підтверджено відповідним вироком Лохвицького районного суду від 13.11.2024.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд керуючись ст. 141,142 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь прокуратури понесені останнім у справі судові витрати - судовий збір в сумі 1514 грн. та повернути прокуратурі з державного бюджету 50% судового збору.
Керуючись ст.ст. 13, 18, 81, 83, 141, 197, 198, 200, 206, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Сергія Шикунова, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Полтавський рибоохоронний патруль Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Полтавській області про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити.
одержувач - ГУК у Полтавській області/ТГ м.Лохвиця/ 24062100;
код ЄДРПОУ-37959255;
банк - Державна казначейська служба України, м. Київ;
код класифікації доходів бюджету: 24062100
призначення - грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природнього середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2025 року.

Суддя Лохвицького

районного суду Людмила ЦІМБОТА