ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1362/25Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Карпенко О.В., Сіренка Ю.В.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

представник відповідача Педченко Володимир Сергійович;

особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення неустойки, 3 % річних та інфляційних втрат,

в с т а н о в и в :

18.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) про стягнення неустойки, 3 % річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що він взяв участь у електронних торгах по реалізації автомобіля марки «УАЗ 3303-01», 1987 року випуску, р.н. державний номерний знак НОМЕР_1 , шасі (кузов) № НОМЕР_2 , по лоту 489944. З описом та характеристиками автомобіля ознайомлювався на сайті ДП «Сетам», так як відповідно до Порядку реалізації арештованого майна зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1301/29431 реальний стан автомобіля та комплектність повинна збігатися з описом 100%.

25.08.2021 року позивач переміг в електронних торгах, так як зробив ставку в 14 400.00 грн., які оформлені протоколом проведення електронних торгів № 551365 по лоту № 489944; актом про проведення електронних торгів від 06.09.2021 року, складеним старшим державним виконавцем Постоєнком М.В. Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 720, 00 грн. перераховано ДП «Сетам».

26.08.2021 року ОСОБА_1 сплатив кошти в сумі 13680,00 грн. та 10.09.2021 року отримав акт про проведення електроних торгів. 16.09.2021 року прибув до Черкаської філії ДП "СЕТАМ" (надалі-«Філії») за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 66, де виявив відсутність № шасі на рамі транспортного засобу, на верхній петлі дверей зі сторони водія № шасі іншого транспортного засобу який не співпадає з № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та багатьох інших деталей автомобіля. Розукомплектування підтверджується також актом прийому передачі арештованого майна на зберігання від ДВС до Черкаської філії ДП «Сетам».

Тобто при продажу через аукціон УАЗ 3303-01 Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) завідомо зазначено недостовірну інформацію про реалізоване майно, тобто відповідач завідомо не зазначив реальний стан автомобіля.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2024 року зобов`язано Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути ОСОБА_1 сплачені за автомобіль кошти у сумі 13680 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 03.04.2023 у справі № 712/5545/23 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та стягнуто з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 8800 грн. витрат за послуги евакуатора.

Вказує, що у період з 01.10.2021 року по 30.07.2024 року індексація на суму 8 800 грн. становить 3 689,08 грн., проценти річні від простроченої суми: 758.01 грн.

13.10.2021 року подав заяву про повернення коштів сплачених за автомобіль в сумі 13600 грн. Згідно розпоряджень від 18.06.2024 року № 61965565, від 19.06.2024 року № 61965655, від 21.06.2024 року № 56491232 кошти в сумі 2804,56 грн. частково йому повернуті Тобто пройшло 979 дні, неустойка складає 979 %. 2804,56 х 979%=27456.64 грн.

13.10.2021 року позивачем подана заява про повернення коштів сплачених за автомобіль в сумі 13600 грн. Згідно виписки з Приватбанк кошти в сумі 10825,44 грн. повернуті йому 10.10.2024. Тобто пройшло 1094 дні, неустойка складає 1094 %. 10825.44 х 1094%=118430.31 грн.

Враховуючи те, що в добровільному порядку відповідачем кошти не сплачено, позивач вимушений був звернутися до суду з указаним позовом в якому просить суд стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на його користь 151864,34 грн., в т.ч.: 145886,64 грн. неустойки за кожен день затримки повернення коштів, проценти річні від простроченої суми 758.01 грн., індексацію в сумі 3 689,08 грн. та 1503,61 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2025 року У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішенням суду мотивоване тим, що основою для розрахунків трьох процентів річних, інфляційних втрат є суми, що були стягнуті з відповідача на користь позивача судовим рішенням, проте, такі вимоги позивачем не були заявлені.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду постановлене із порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на Велику Палату Верховного Суду по справі № 703/2718/16-ц згідно якої остання вважає помилковими висновки судів, що між сторонами виникли грошові зобов`язання саме на підставі рішення суду. Зобов`язання не є таким, що виникло з рішення суду. Це зобов`язання з відшкодування шкоди, в якому рішенням суду визначено конкретний розмір завданої шкоди та констатовано про наявність зобов`язання між сторонами. Оскільки відшкодування шкоди можливе і в грошовій формі, то у даному випадку між сторонами виникло грошове зобов`язання, так як одна сторона зобов`язана сплатити певну, визначену грошову суму стягувачу.

Вказує, що позовні вимоги виникли саме з моменту не повернення коштів за придбаний автомобіль, а в мотивувальній частині позовної заяви позивач спирався на рішення та постанову у справі № 712/5545/23.

Зазначає, що рішенням у справі 712/5545/23 підтверджено той факт, що між сторонами виникли грошові зобов`язання саме на підставі договору купівлі-продажу автомобіля.

04 липня 2025 року від Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.05.2025 року у справі № 712/13780/24 залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що Другим відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не порушено строки виконання зобов`язання щодо повернення коштів, що виключає нарахування неустойки, так як згідно п.п.15 та 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено неможливість нарахування неустойки в період карантину та воєнного стану на кредитора.

Відповідач не погоджується також з нарахуванням індексації, так як рішення вступило в законну силу лише 03.04.2024 року та те, що за 2023 рік індексація взагалі не проводиться. Звертає увагу суду, що будь-яких розрахунків, доказів та посилань щодо розрахунку процентів річних від простроченої суми у 758,01 грн. позивачем не надано.

Вказує, що Другим відділом державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинені всі необхідні дії щодо належного, своєчасного та повного виконання даного рішення та не настали підстави для стягнення неустойки, індексації, процентів річних та судового збору.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що право на отримання коштів позивачем виникло лише після набрання законної сили рішенням суду від 22.01.2024 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає, оскільки висновок суду про відсутність вимоги позивача щодо невиконання грошового зобов`язання передбаченого рішенням суду є помилковим та спростовується змістом позовної заяви.

Судом встановлено, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 61965655 відносно ОСОБА_2 , до складу якого входять три виконавчих провадження про стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» залишку боргу на загальну суму 1190336,72 грн., під час виконання якого державним виконавцем 31.05.2021 року проведено опис та арешт належного боржнику на праві власності автомобіля марки УАЗ, модель 3303-01, ДНЗ ВЗ664РК, 1987 року випуску, зеленого кольору, № шасі (кузова) НОМЕР_2 .

З 08.07.2021 року вказаний автомобіль перебував на реалізації шляхом проведення електронних торгів, організацію та проведення яких здійснювало ДП «Сетам».

ОСОБА_1 взяв участь у електронних торгах по реалізації автомобіля марки «УАЗ 3303-01», 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , шасі (кузов) № НОМЕР_2 , по лоту № НОМЕР_4 з таким описом «Вантажний автомобіль, марки УАЗ, модель: 3303-01, категорія: вантажний, колір: зелений, рік виробництва: 1987, номер шасі НОМЕР_2 , державний НЗ: ВЗ664РК № кузова НОМЕР_2 , № двигуна: НОМЕР_5 , тип КТЗ: платформа, кузов: грузова платформа, пробіг ТЗ210448,00 км. ТЗ має численні корозійні пошкодження по кузову в цілому, пошкоджена оббивка салону та сидінь. Відсутнє лобове скло, ключі відсутні. Мотор КТЗ знятий та знаходиться в кузові. Технічний паспорт наявний».

Згідно з протоколом проведення електронних торгів № 551365 від 25 серпня 2021 року, ОСОБА_1 став переможцем торгів по лоту № 489944 та придбав вантажний автомобіль, марки УАЗ, модель 3303-01, державний номер НОМЕР_6 , 1987 року випуску, зеленого кольору, шасі (кузов) № НОМЕР_2 , за ціною 13680 грн., які перераховані переможцем ОСОБА_1 26.08.2021 року отримувачу Центральному відділу ДВС у місті Черкаси ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 24-25).

06.09.2021 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі протоколу проведення електронних торгів від 25.08.2021 року № 551365 складено акт про проведені електронні торги, згідно з яким ОСОБА_1 придбав транспортний засіб марки УАЗ 3303-01, державний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, зеленого кольору, шасі (кузов) № НОМЕР_2

10.09.2021 року позивач ОСОБА_1 , отримавши акт про проведення електронних торгів, і 16.09.2021 року, прибув до Черкаської філії ДП «Сетам» (за адресою: м. Черкаси, вул. Чигиринська, 66), де крім недоліків, які були зазначені в інформаційному оголошенні про лот, ним були виявлено недоліки, які не були вказані в характеристиках по лоту.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2024 року зобов`язано Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути ОСОБА_1 сплачені за автомобіль кошти у сумі 13680 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят) грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 03.04.2023 року у справі № 712/5545/23 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та стягнуто з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 8800 грн. витрат за послуги евакуатора.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 75229699 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.04.2024 року № 712/5545/23 про зобов`язання Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути ОСОБА_1 сплачені за автомобіль кошти у сумі 13680 грн.

Згідно розпоряджень від 18.06.2024 року № 61965565, від 19.06.2024 року № 61965655, від 21.06.2024 року № 56491232 кошти в сумі 2804,56 грн. частково повернуті позивачу, про що зазначає сам позивач в своїй позовній заяві.

Ухвалою № 712/5545/24 від 15.07.2024 року Соснівського районного суду м. Черкаси змінено спосіб і порядок виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/5545/23 від 22.01.2024 року шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 - 10 875,44 грн.

02.08.2024 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернуто виконавчий документ стягувачу, у зв`язку зі зміною способу виконання на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19, за змістом ст. ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов?язок боржника з такої сплати.

Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У матеріальному законі (ч. 2 ст. 625 ЦК України) визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов?язання в нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов?язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція вказана в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження №12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

В постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 285/3523/18 зазначено, що «суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що у даному випадку продавцем арештованого майна виступає орган державної виконавчої служби, який цього не заперечував, й та обставина, що після реалізації цього майна кошти були перераховані на рахунок стягувача, не позбавляє виконавчу службу статусу продавця у спірних правовідносинах, дотримання передбачених законодавством умов і порядку проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності цього правочину та у разі визнання прилюдних торгів недійсними сторони договору повертаються у первісний стан шляхом реституції, а тому з виконавчої служби на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, сплачені нею за придбане майно. Разом з тим, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції щодо відмови у позові про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, апеляційний суд виходив з того, що стаття 625 ЦК України застосовується виключно у разі порушення грошового зобов`язання. Однак суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання. У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Таким чином, апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази, що свідчить про порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи в частині вирішення вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України».

Колегія суддів зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки між відділом ДВС та позивачем виникло грошове зобов?язання з повернення сплаченої суми коштів за послуги евакуатора у розмірі 8 800 грн. за постановою Черкаського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року (а.с.28-37), колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з виконавчої служби 3% річних та інфляційних втрат за порушення зобов`язання.

ОСОБА_1 на підтвердження позовних вимог надав суду розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.10.2021 року по 30.07.2024 року, згідно яких сума боргу інфляційних втрат складає 3689,08 грн., 3 % річних 758,01 грн.

З зазначеним розрахунком апеляційний суд не погоджується, оскільки право вимоги у позивача про стягнення з відповідача суми боргу 8 800 грн. виникло з моменту ухвалення рішення (постанова Черкаського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року, яка набрала законної сили 03 квітня 2024 року), а тому колегія суддів вважає, що саме з моменту набрання законної сили рішення суду слід рахувати інфляційні втрати та 3% річних.

Так як період розрахунку слід рахувати з 03.04.2024 року по 30.07.2024 року кількість днів становить 119, сума боргу 8800 грн. (8800*3%:100*119/366 (кількість днів у році)=85,84 грн.). Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3 % річних у сумі 85 грн. 84 коп.

Що стосується розрахунку інфляційних втрат за період з 03.04.2024 року по 30.07.2024 року, то останні розраховуються за формулою : [інфляційні нарахування] = [сума боргу] * [сукупний індекс інфляції]/100% -[сума боргу], де [сума боргу] сума простроченого боргу, [сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідних період.

У період з 03.04.2024 року по 30.07.2024 року індексація на суму 8 800 грн. становить 265 грн. 66 коп. - [сукупний індекс інфляції] =100,20%*100,60%*102,20%*100,00%=103,019% (за період квітень 2024-липень 2024); [інфляційні нарахування]= 8800 грн. (сума боргу)*103,019% (сукупний індекс інфляції)/100%-8800 грн. (сума боргу)=265,66 грн. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати у розмірі 265,66 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки з відповідача на користь позивача, колегія суддів виходиться з наступного.

Позовній вимоги в частині стягнення неустойки позивач мотивував тим, що 13.10.2021 року ним була подана заява про повернення коштів сплачених за автомобіль в сумі 13600 грн.

Згідно розпорядження від 18.06.2024 року № 61965565, від 19.06.2024 року, № 61965655, від 21.06.2024 року № 56491232 кошти в сумі 2804,56 грн. частково повернуті, тобто пройшло 979 дні, у зв`язку з чим неустойка складає 979% (2804,56*979%=27456,64 грн).

Згідно виписки з ПриватБанк, кошти в сумі 10825 грн. 44 коп. повернуті -10.10.2024 року. Вказує, що пройшло 1094 дні, у зв`язку з чим неустойка складає 118 430, 31 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання не спричиняє недійсність основного зобов`язання.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наслідки невиконання грошового зобов`язання передбачені ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Оскільки положеннями ст. 625 ЦК України, у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, нарахування неустойки не передбачено, вимоги про стягнення боргу в розмірі 13600 (2804,56+10825,44) з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми позивач не ставив, колегія суддів приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення неустойки задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено судом апеляційної інстанції на 0,23 %, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 8 грн. 82 коп. з урахуванням пропорційності розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 3 % річних у сумі 85 грн. 84 коп., інфляційні втрати у сумі 265 грн. 66 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 грн. 82 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 01 серпня 2025 року.

Судді