Дата документу 30.07.2025 Справа № 195/756/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №195/756/25 Головуючий у 1 інстанції Яцун О.О.
Провадження № 22-ц/807/1437/25 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2025 року про залишення без розгляду заяви про скасування судового наказу у справі за заявою ПАТ «Альфа Банк до ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування судового наказу №2н-246 від 12 листопада 2009 року, виданого Шахтарським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №700007985 в сумі: за кредитом 238391,43 грн., по відсотках 18344,89 грн., по пені 12921,58 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 700007985 звернуто стягнення на предмет застави автомобіль FORD MONDEO, 2008 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2025 року заяву про скасування судового наказу залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просила ухвалу суду скасувати, поновити строк на оскарження судового наказу №2н-246 від 12.11.2009 року, виданого Шахтарським міськрайонним судом Донецької області з підстав неотримання такого та отримання інформації про його існування 30.04. 2025 року, скасувати судовий наказ №2н-246 від 12.11.2009 року, виданий Шахтарським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №700007985 в сумі: за кредитом 238391,43 грн., по відсотках - 18344,89 грн., по пені - 12921,58 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №700007985 звернути стягнення на пердмет застави автомобіль FORD MONDEO, 2008 РОКУ ВИПУСКУ, КОЛІР СІРИЙ, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про невиконання заявником вимог щодо оформлення заяви про скасування судового наказу.

25 липня 2025 року від представника АТ «Сенс Банк» - Луньової А.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

25 липня 2025 року від представника ОСОБА_1 Гумен Н.В, надійшла відповідь на відзив в якому остання підтримала вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судове рішення, згідно зі ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Так, постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви, суд першої інстанції обґрунтував таке тим, що в порушення вимог частини 3 статті 170 ЦПК України, до заяви про скасування судового наказу не додано наказ, що оспорюється.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 ЦПК боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Згідно ч.3 статті 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) наказ, що оспорюється;

5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Частина 5 статті 170 ЦПК України резюмує, що до заяви про скасування судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником;

3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Залишаючи без розгляду заяву про скасування судового наказу суд першої інстанції помилково посилався на ч. 3 статті 170 ЦПК України, оскільки зазначена частина статті закріплює тільки перелік обов`язкової інформації, яку має містити заява про скасування судового наказу.

В той же час в ч.5 ст. 170 ЦПК зазначено вичерпний перелік обов`язкових документів, що додаються до заяви про скасування судового наказу і такими відповідно є: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

В зазначеного вбачається, що вимоги про додавання судового наказу процесуальний закон не має.

В той же час законодавцем у п.4 ч.3 ст. 170 ЦПК України визначено вимогу до заяви про скасування судового наказу, де і міститься вказівка на необхідність зазначення наказу, що оспорюється.

ОСОБА_1 вказаної вимоги дотрималась. Так зі змісту заяви вбачається, що в ній чітко зазначено номер судового наказу, що оспорюється, а саме судовий наказ №2н-246 від 12.11.2009 року, виданий Шахтарським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №700007985 в сумі: за кредитом 238391,43 грн., по відсотках - 18344,89 грн., по пені - 12921,58 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №700007985 звернути стягнення на пердмет застави автомобіль FORD MONDEO, 2008 РОКУ ВИПУСКУ, КОЛІР СІРИЙ, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Таким чином, вирішуючи питання щодо залишення без розгляду заяви про скасування судового наказу, суд не взяв до уваги зазначену обставину.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для застосування п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України та скасування оскаржуваної ухвали.

Окрім цього, апеляційна скарга в прохальній частині містить вимоги щодо поновлення строку на оскарження судового наказу №2н-246 від 12.11.2009 року, виданого Шахтарським міськрайонним судом Донецької області з підстав неотримання такого та отримання інформації про його існування 30.04. 2025 року та скасування судового наказу №2н-246 від 12.11.2009 року, виданий Шахтарським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №700007985 в сумі: за кредитом 238391,43 грн., по відсотках - 18344,89 грн., по пені - 12921,58 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №700007985 звернути стягнення на пердмет застави автомобіль FORD MONDEO, 2008 РОКУ ВИПУСКУ, КОЛІР СІРИЙ, д.н.з. НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .. Однак, апеляційний суд не позбавлений повноважень здійснювати розгляд заяви про скасування судового наказу по суті на поточному етапі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про скасування судового наказу є помилковим, таким, що не відповідає процесуальним вимогам та суперечить принципу доступності до судового захисту, тому згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, ухвалу слід скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 липня 2025 року.

Головуючий

Судді: