УХВАЛА

01 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 127/6019/24

провадження № 61-8921ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 02 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 , як законної представниці малолітнього ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Кривцов Дмитро Валерійович, про визнання договору міни недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулася до суду з цим позовом, за яким просила визнати недійсним договір міни від 26 червня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кривцовим Д. В., зареєстрований в реєстрі за № 229.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 02 червня 2025 року, позов задоволено. Визнано недійсним договір міни від 26 червня 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кривцовим Д. В., зареєстрований в реєстрі за № 229. Вирішено питання судових витрат.

08 липня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , подав касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 02 червня 2025 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що її мотивувальна частина складається із викладення обставин справи та містить формальне посилання на неправильність та незаконність судових рішень. Заявник не обґрунтовує передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.

Узагальнюючи наведене, оскільки заявником не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження, тому, відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.

Верховний Суд зауважує, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 жовтня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 02 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 , як законної представниці малолітнього ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Кривцов Дмитро Валерійович, про визнання договору міни недійсним вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков