24.07.2025 Єдиний унікальний № 371/1294/18
провадження № 2-п/371/10/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 371/1294/18

Провадження № 2-п/371/10/25

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Семерей Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Майорова Василя Олександровича про перегляд заочного рішення,

В С Т А Н О В И В :

27 червня 2025 представник ОСОБА_1 адвокат Майоров Василь Олександрович звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Миронівського районного суду Київської області від 18 грудня 2019 року, ухваленого у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, представник відповідача вказав, що відповідач повісток про виклик до суду та копію заочного рішення у справі не отримував. Про наявність судового рішення відповідач дізнався 15 червня 2025 року.

Щодо позовних вимог зазначив, що відповідач ОСОБА_1 вважає надані позивачем розрахунки неправомірними. Суд безпідставно стягнув проценти з відповідача та не врахував сплачені проценти в тіло кредиту. Додані до матеріалів справи правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, жодні проценти, комісія, пеня та інші грошові суми не могли нараховуватися, тому такі уже вчинені нарахування мають значення для визначення тіла кредиту.

Відповідно по позовної заяви, позивач зазначає, що відповідач приєднався до Правил надання банківських послуг в редакції 2008 року, оскільки заява датована 2008 року, на сайті https://privatbank.ua/terms відсутня інформація про Правила надання банківських послуг в редакції 2011 року. Наявна інформація лише на 2012 рік.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів і з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком, розмірах і порядках нарахування.

Отже, долучені до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту та Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток не можуть вважатися належними доказами на підтвердження позиції банку, оскільки у сукупності з інформацією, зазначеною відповідачем в анкеті-заяві, не свідчать про погодження саме таких умов нарахування відсотків, пені, штрафних санкцій. Анкета-заява, паспорт споживчого кредитку та Витяг з Тарифів не містять інформації щодо наміру отримання відповідачем кредитної картки із встановленням кредитного ліміту у відповідному розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 дійшла висновку, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розміру є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Під час розгляду справи позивачем не було надано відповідних доказів на підтвердження наявності чи відсутності заборгованості та її розміру, а саме, виписки по рахунку, яка є первинним документом, належним підтвердженням наявності та розміру заборгованості.

Розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом ні надання відповідачу у користування кредитних коштів, ні видачі картки, ні наявності заборгованості та її розміру, оскільки розрахунок нічим не підтверджується та його правильність перевірити неможливо, а виписка по рахункам, відкритим на ім`я відповідача, не долучена АТ КБ «Приватбанк» до матеріалів справи.

У заяві вказав, що докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, відповідач надасть суду. Таким доказом буде власний розрахунок заборгованості, який буде полягати в тому, що проценти нараховані з порушення закону, а сплачені проценти повинні йти на погашення тіла кредиту. Крім того, відповідач бажає заявити про строк позовної давності по кредитній заборгованості.

Просив скасувати заочне рішення Миронівського районного суду Київської області від 18 грудня 2019 року, ухвалене у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заперечень проти заяви про перегляд заочного рішення до суду не надходило.

В судове засідання, призначене на 12 годину 24 липня 2025 року, учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належно.

Відповідно до частини першої статті 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на вказані правила, неявка в судове засідання сторін, які належно повідомлені про розгляд заяви, не перешкоджає її розгляду. З урахуванням вказаного правила суд вважає за можливе розглянути заяву про перегляд заочного рішення суду за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові матеріали цивільної справи та зміст заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, частина п`ята статті 279 ЦПК України передбачає два способи розгляду справи в порядку спрощеного провадження: з проведенням судового засідання та без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тобто без проведення судового засідання.

Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 «Заочний розгляд справи» (стаття 281 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів розглянутої цивільної справи, ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 30 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

30 квітня 2019 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками надіслано за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 99,100), поштове відправлення повернуто до суду без вручення адресату. Причиною повернення зазначено «за закінченням встановленого строку зберігання».

31 липня 2019 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками повторно надіслано за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

14 серпня 2019 року судове вкладення повернуто без вручення адресату. Причиною повернення було вказано «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

На підставі пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до пункту 4 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 2 березня 2016 року, який був чинним на момент розгяляду справи № 371/1108/19 Миронівським районним судом Київської області, офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції ведеться за адресою зареєстрованого місця проживання з особою. Пунктом 12 вказаних Правил встановлено, що, особи, які не проживають за зареєстрованим місцем проживання більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити відповідному органу реєстрації про своє місце перебування.

Враховуючи дані про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, 18 грудня 2019 року справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, зі згоди представника позивача суд ухвалив заочне рішення у справі.

Заочним рішенням Миронівського районного суду Київської області від 18 грудня 2019 року, ухваленим у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позов задоволено повністю, з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 4485 гривень 55 копійок, відсотки за користування кредитом за період з 22 вересня 2011 року до 29 січня 2018 року в розмірі 106588 гривень 61 копійка та понесені позивачем судові витрати.

Відповідач не повідомлявся про дату, час і місце судового засідання та не міг з`явитись у судове засідання, яке не проводилося, проте він хоча фактично і не отримав ухвалу про відкриття провадження у справі з додатками, але вважається належним чином повідомленим про розгляд справи в силу статті 128 ЦПК України, оскільки вказані документи направлялась йому за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

На підставі частин першої та другої статті 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною третьою вказаної статті визначено основні засади (принципи) цивільного судочинства, якими є в тому числі, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, обов?язковість судового рішення.

Згідно положень частини першої статті 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про скасування заочного рішення, суд має брати до уваги інтереси не тільки відповідача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правил частин першої та другої статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно правил частини третьої статті 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

За приписами частини четвертої наведеної статті, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Копію заочного рішення суді від 18 грудня 2019 року було направлено відповідачу ОСОБА_1 18 грудня 2019 року за адресою зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Поштове відправлення з вкладенням не вручене адресату та повернуте до суду 26 грудня 2019 року. За даними довідки Ф.20, сформованої представником АТ «Укрпошта», причиною повернення вказаного вкладення зазначено інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Відповідно до розписки ОСОБА_1 на заяві про видачу копії судового рішення від 09 червня 2025 року, копію рішення суду ним отримано особисто 16 червня 2025 року (а.с. 119).

Щодо причин, за яких за зареєстрованим місцем проживання відповідач не отримував судові вкладення, заява про перегляд заочного рішення інформації не містить.

Правилами статті 284 ЦПК України встановлено можливість поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання заяви про перегляд заочного рішення поза межами строку, визначеного статтею 284 ЦПК України, розгляду даної заяви по суті передує питання з`ясування поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. У випадку наявності поважних причин суд поновлює строк та вчиняє дії, передбачені статтею 286 ЦПК України, а саме невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно правил частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Згідно наведених правил частини першої статті 127 ЦПК України, підстави для поновлення строку звернення до суду виникають за заявою учасника справи, тобто виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву.

Таким чином, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

Відповідачу заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення. Копію судового рішення відповідач отримав 16 червня 2025 року, із заявою про перегляд заочного рішення відповідач звернувся 27 червня 2025 року. Відповідач набув право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, оскільки така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Питання про поновлення строку на подання заяви про скасування заочного рішення суду у справі заявник не порушив.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, заяву про перегляд заочного рішення, оформлену відповідно до вимог, установлених частинами першою сьомою статті 285 ЦПК України, суд приймає та розглядає у порядку, передбаченому статтями 286, 287 ЦПК України. За змістом речення першого частини першої статті 286 ЦПК України суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає зазначеним вимогам, тобто є належно оформленою.

Визначений у статті 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний як до розгляду суті цієї заяви, так і до розгляду на предмет дотримання строку її подання. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (речення перше частини третьої статті 287 ЦПК України).

У разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення.

Оскільки відповідачем та його представником не заявлено клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, не доведено, що відповідачем було пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 18 грудня 2019 року з поважних причин, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись статтями 284 - 287, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Майорова Василя Олександровича про перегляд заочного рішення Миронівського районного суду Київської області від 18 грудня 2019 року, ухваленого у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала окремо від заочного рішення оскарженню не підлягає.

Роз?яснити заявнику правила частини 4 статті 287 ЦПК України, за якими у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Л.О.Капшук