ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3839/24 Номер провадження 22-ц/814/2136/25Головуючий у 1-й інстанції Рябченко В. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Небелиці Ростислава Васильовича на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 13 лютого 2025 рокуухвалене у складі головуючого судді Рябченка В.В., повний текст судового рішення виготовлено - дати не вказано

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року представник позивача Тараненко А.І. звернувся до суду з позовом відповідно до вимог якого просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 840558928 від 17.11.2020 у розмірі 27435,54 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 17.11.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 840558928 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Також 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, дію якого шляхом підписання додаткових угод було продовжено до 31.12.2024 року.

Згідно даного договору 07.09.2021 року, після підписання сторонами реєстру прав вимоги за №126 відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 840558928 від 17.11.2020 року.

У свою чергу 05.08.2020 року, ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №11 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 840558928 від 17.11.2020 року, де розмір заборгованості згідно розрахунків ТОВ «Таліон Плюс» становив вже 27 435,54 грн.

30.09.2024 року, між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 3009/24, відповідно до якого «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 840558928 від 17.11.2020 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 13 лютого 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 - задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»( , адреса місця знаходження місто Київ вулиця Рогнідинська будинок 4 літера А офіс 10) заборгованість за кредитним договором № 840558928 від 17.11.2020 року в розмірі 27 435,54 грн. та судові витрати в сумі 8422,40 грн. а всього стягнути 35 857 (тридцять п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) гривень 94 копійки.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Небелиця Р.В., в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відмовити.

18.04.2025 року представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» Тараненко А.І. надав Полтавському апеляційному суду додаткові пояснення у справі, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 13 лютого 2025 року - без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17.11.2020 року, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 840558928.

Згідно п. 4.1 вказаного кредитного договору, уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті.

Договір про надання кредиту підписаний відповідачем 17.11.2020 року в 12:53:55 за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV39К8V.

Відповідно до умов кредитного договору, первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 10750,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Згідно з п.1.3. кредитного договору № 840558928 від 17.11.2020 на період строку, визначеного п.1.2 (30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником) нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,46% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

1.4 У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між стронами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 % від сумикредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).

1.5 Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п.1.2 договору, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п.1.4. цього договору.

З урахуванням викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №840558928 від 17.11.2020 становить - 27435,54 грн., яка складається з наступного: 9668,18 грн. - заборгованість по кредиту; 17767,36 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, рішення мотивував тим, що відповідач не повернув кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги.

Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 ЦК України зумовлює його недійсність.

Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.

Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі № 756/668/15-ц (провадження № 61-153св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18).

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, дію якого шляхом підписання додаткових угод було продовжено до 31.12.2024 року.

Згідно даного договору 07.09.2021 року, після підписання сторонами реєстру прав вимоги за №126 відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 840558928 від 17.11.2020 року.

У свою чергу 05.08.2020 року, ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №11 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 840558928 від 17.11.2020 року, де розмір заборгованості згідно розрахунків ТОВ «Таліон Плюс» становив вже 27 435,54 грн.

30.09.2024 року, між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 3009/24, відповідно до якого «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 840558928 від 17.11.2020 року.

Колегія суддів зазначає, що Договором факторингу між Первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога).

Оскільки, в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відсутні докази повернення отриманого кредиту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Небелиці Ростислава Васильовичаслід залишити без задоволення, а рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 13 лютого 2025 року - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Небелиці Ростислава Васильовича - залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 13 лютого 2025 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 липня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль