КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року місто Київ.

Справа №752/15047/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5643/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді: Желепи О.В.,

суддів: Поліщук Н.В, Стрижеус А.М.

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року (ухвалено у складі судді Кордюкової Ж.І., повний текст рішення складено 14.11.2024 року)

у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ

Адвокат Кухарук Владислав Олександрович в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 06.04.2021 на автомобільній дорозі Н01 25км+200 м сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 .

06.04.2021 щодо водія Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому останнього визначено, як особу, що притягається до адміністративної відповідальності.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2021 в рамках судової справи № 369/5420/21 винним у скоєнні ДТП було визнано водія автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6

17.01.2022 вищезазначена постанова була скасована постановою Київського апеляційного суду, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в діях ОСОБА_5 , складу адміністративного правопорушення передбаченого за ст. 124 КУпАП.

17.06.2021 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (KHIC) було надано висновок експерта №17397/21-52, в якому було встановлено, що водієм автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , правила дорожнього руху порушені не були. Причиною ДТП стали невідповідні дії водія автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , та водія автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , у зв?язку з порушеннями норм Правил дорожнього руху.

17.08.2022 щодо водія автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху, яке стало причиною виникнення ДТП.

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 04.11.2022 по справі №693/639/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 закрите у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

09.02.2023 ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області повідомило, що протокол про адміністративне правопорушення щодо водія автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 не може бути складений, оскільки останній покинув межі України, перетнувши кордон 13.02.2022, та у зворотному напрямку не повернувся.

09.12.2021 позивач виїхала за межі України та повернулася лише 21.03.2023.

Позивач звернулася з заявою про страхове відшкодування від 01.11.2022 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ТДВ «СК «Гардіан».

31.03.2023 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовило ОСОБА_7 у виплаті страхового відшкодування через неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року.

06.04.2023 ТДВ «СК «Гардіан» відмовило ОСОБА_7 у виплаті страхового відшкодування через неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року.

19.06.2023 відповідачами було отримано пропозицію ОСОБА_7 про проведення 26.06.2023 спільної оцінки шкоди, що була завдана майну, однак жоден з них не направив своїх представників для проведення такої оцінки.

У зв`язку з цим позивач була вимушена самостійно за участі суб?єкта оціночної діяльності визначити розмір шкоди, який був завданий її майну.

Зідно зі звітом про оцінку матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, вартість спричинених збитків складає 903 647, 18 грн.

У виникненні ДТП винні водій автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , та водій автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 .

Розмір страхового відшкодування, що має бути виплачений страховими компаніями має бути поділений за кількістю осіб, які відповідальні за виникнення ДТП.

З урахуванням поданих 09.11.2023 та 16.02.2024 заяв про збільшення позовних вимог, просив:

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 130000 грн. та судові витрати;

стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 127400 грн. та судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 11 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга обґрунтована тим що оскаржуване рішення ухвалене внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з невідповідністю висновків обставинам справи, що мають значення для справи.

Вказує, що законодавством України не визначено обов`язку проведення відновлюваного ремонту або що такий ремонт обов`язково повинен бути проведений постраждалою особою. Крім того положення законодавства не передбачають, що продаж невідремонтованого транспортного засобу до моменту отримання страхової виплати припиняє зобов`язання страховиків з виплати таких грошових коштів.

Звертає увагу, що, на відмінну від тверджень суду першої інстанції, у звіті про оцінку матеріального збитку було розраховано процент втрат товарної вартості та в подальшому застосовано його у формулі з визначення збитку.

Зазначає, що позивач не просила стягнути з страхових компаній жодних складових, які останніми не повинні сплачуватися за Законом, максимальний розмір страхових виплат, покриває розмір збитків, який має відшкодовувати саме страховик цивільної відповідальності.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 6 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою.

20 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «СК «ГАРДІАН», яким просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Вказували, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що збитки, яких зазнав позивач, є втратою товарної вартості автомобіля, яку страховик, згідно чинного законодавства України, не відшкодовує.

В судовому засіданні представник позивача - Кухарук В.О. підтримав доводи апеляційної скарги. Представник ТОВ «СК «ГАРДІАН» - Черняковський А.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та треті особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомленні належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Третя особа ОСОБА_3 просив розглядати справу без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що Кодексу випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Судом першої інстанції встановлено, що Власником транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 .

ОСОБА_2 09.12.2021 виїхала за межі України та повернулася 21.03.2023.

06.04.2021 на автомобільній дорозі Н01 25км+200 м сталася ДТП за участю автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК» Євроінс Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4571126. Ліміт за шкоду майну становить 130000 грн. Розмір франшизи становить 0 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом Schwrz Muller Spa 3E, д.н.з. НОМЕР_3 , на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» згідно полісів обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР0571628 (тягач) та №АР0571629 (напівпрчіп). Ліміт за шкоду майну становить 130000 грн. Розмір франшизи становить 2600 грн.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 369/5420/21 водія автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 17.02.2022 у справі № 369/5420/21 постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2021, якою визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП скасовано, закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст. 124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з висновоком експерта Київського науково-дослідним інституту судових експертиз від 17.06.2021 №17397/21-52 водієм автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , правила дорожнього руху порушені не були. Причиною ДТП стали невідповідні дії водія автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , та водія автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , у зв?язку з порушеннями норм Правил дорожнього руху.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 17.02.2022 у справі №369/5420/21 причиною виникнення ДТП, з технічної точки зору, стали дії водія ТЗ Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, а також дії водія автомобіля ТЗ Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 ,які не відповідали вимогам п.п.10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, а в діях водія автомобіля Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху.

17.08.2022 щодо водія автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому останнього визначено, як особу, що притягається до адміністративної відповідальності.

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 04.11.2022 у справі № 639/639/22, яка набрала законної сили 15.11.2022, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

26.12.2022 ОСОБА_2 направила ПрАТ «СК» Євроінс Україна» та ТДВ «СК «Гардіан» заяви про виплату страхового відшкодування.

19.01.2023 ПрАТ «СК» Євроінс Україна» склало акт №В-84548/1/23 про відмову у виплаті страхового відшкодування/страхової виплати.

31.03.2023 ТДВ «СК «Гардіан» відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_2 не було подано заяви про страхове відшкодування впродовж передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку з моменту скоєння ДТП, та зазначило, що заява про виплату страхового відшкодування надійшла 03.01.2023.

31.03.2023 ПрАТ «СК» Євроінс Україна» відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_2 не було подано заяви про страхове відшкодування впродовж передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку з моменту скоєння ДТП, заява про виплату страхового відшкодування надійшла 29.12.2022.

14.06.2023 позивач направила пропозицію відповідачам про здійснення спільної оцінки розміру шкоди, яка була завдана її майну, внаслідок ДТП від 06.04.2021.

Відповідно до Висновку про вартість матеріального збитку, зробленого суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 , станом на 26.06.2023 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_6 , 2014 року випуску, складає 903647,18 грн.

Відповідно до рахунку №ВДиС-0029070 від 13.06.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 902244,95 грн, у тому числі ПДВ 150374, 16 грн.

16.03.2024 між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8048/2024/4384000, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_9 транспортний засіб Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, білого коліру. Ціна продажу транспортного засобу складає 250000 грн.

Щодо встановлення вини водіїв у спричиненні шкоди позивачу:

Судом встановлено, що 06.04.2021 на автомобільній дорозі Н01 25км+ 200 м сталася ДТП за участю автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом Schwrz Muller Spa 3E, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 .

Причиною виникнення ДТП, з технічної точки зору, стали дії водія транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, а також дії водія транспортного засобу Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричепом Schwrz Muller Spa 3E, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п.п.10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху.

В діях водія Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху.

Відтак судом першої інстанції встановлено, що винними особами у настанні 06.04.2021 ДТП, є водій транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , та водій транспортного засобу Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричепом Schwrz Muller Spa 3E. д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , що встановлено постановою Київського апеляційного суду від 17.01.2022 у справі №369/5420/21 та підтверджено висновком висновоком експерта Київського науково-дослідним інституту судових експертиз від 17.06.2021 №17397/21-52.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, так як відсутність в матеріалах справи доказів притягнення судом учасника дорожньо-транспортної пригоди до відповідальності за її скоєння не може бути достатньою підставою для відмови в позові, оскільки не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в дорожньо-транспортній пригоді може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.

Відсутність в матеріалах справи постанови суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 124 КУпАП не може бути підставою для відмови в задоволенні відповідного позову, оскільки цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку/злочину (зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.07.2018 у справі № 910/20412/16).

А тому суд першоїінстанції дійшов до вірного висновку, що винним особами у настанні 06.04.2021 ДТП також є водій транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , що підтверджено висновком експерта Київського науково-дослідним інституту судових експертиз від 17.06.2021 №17397/21-52.

Так за результатом вказаної експертизи складено висновок, відповідно до якого у даній дорожній обстановці водій ТЗ Lexus д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами п.п. 2.3. д), 11.3, 16.11 ПДР України, а також вимогами р. 34 Дорожня розмітка п.п. 1.1, 1.16.1-1.16.3 ПДР України. У даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам вищенаведених пунктів ПДР України.

Оскільки шкода завдана позивачу внаслідок дій двох водіїв, які порушили правила дорожнього руху, апеляційний суд встановлює, що частка відповідальності кожного з цих водіїв становить половину і водії мають нести часткову відповідальність.

Щодо безпідставності відмови СК у проведенні виплати через пропуск річного строку:

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що до винесення постанови Київським апеляційним судом від 17.01.2022 у справі № 369/5420/21, якою було встановлено відсутність вини в скоєнні ДТП водія Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , позивач не мала об`єктивної можливості звернутися до відповідачів із заявами про виплату страхового відшкодування, оскільки за наявності постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2021, якою винним у створенні ДТП було визнано саме водія автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , право на таке звернення мали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , але до страховика позивача.

Оскільки постановою Київського апеляційного суду від 17.01.2022 було встановлено вину водіїв інших забезпечених транспортних засобів, то саме після цього у позивачки виникло право вимагати виплату страхового відшкодування та звернутися до відповідачів з відповідними заявами впродовж одного року, тобто до 17.01.2023.

Беручи до увагу, те що позивач звернулася до відповідачів з заявами про страхове відшкодування 26.12.2022, тобто в межах одного року від дати ухвалення постанови Київського апеляційного суду від 17.01.2022, суд вважає, що позивач діяла добросовісно, а строк пропущено через незалежні від неї причини, а тому позивач має право вимагати відшкодування в межах страхової суми за рахунок страховика винної у спричиненні шкоди особи.

Такі висновки повністю узгоджуються з релевантними висновками Верховного Суду відповідно до яких:

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.12.2021 по справі №147/66/17 зазначила, що відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії)винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Разом з тим, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов до висновку, що, враховуючи те, що автомобіль не був відремонтований після ДТП та в такому вигляді був проданий позивакою за 250000 грн., в цьому випадку для позивачки збитки складаються з втрати товарної вартості належного їй транспортного засобу через пошкодження, отримані в ДТП, яка сталась з вини інших водіїв.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до правової позиції Верховною Суду, викладеної в постанові від 16.10.2019 по справі № 320/9174/15-ц за змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

За ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

За наслідками настання страхового випадку страховик відшкодовує потерпілому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу із урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому страхове відшкодування зменшується на визначену у договорі страхування суму франшизи.

У даному випадку, позивачем, як потерпілою особою, пред`явлено позов про стягнення страхового відшкодування до страховиків, у якого власники транспортних засобів Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричепу Schwrz Muller Spa 3E, д.н.з. НОМЕР_3 , та Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , які визнані винними, застрахували свою цивільно-правову відповідальність.

Позивач надала звіт про оцінку матеріального збитку, заподіяного їй як власнику Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу становить 0,87577, вартість матеріального збитку - 903647,18 грн.

За встановлених обставин, виходячи з приписів ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач мала право на самостійне обрання суб`єкта оціночної діяльності для визначення розміру шкоди.

Матеріали справи містять докази того, що позивач 14.06.2023 направляла пропозицію відповідачам про здійснення спільної оцінки розміру шкоди, яка була завдана її майну внаслідок ДТП від 06.04.2021, яка була ними проігнорована.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що звіт про оцінку матеріального збитку від 23.06.2023, складений суб`єктом оціночної діяльності (сертифікат № б/н від 24.04.2023 Фонду Державного Майна України) відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Визначення вартості матеріального збитку шляхом проведення незалежної оцінки (виконавець - оцінювач транспортних засобів) або автотоварознавчого дослідження (виконавець - судовий автотоварознавець) відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», в якій визначено, що проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках.

Оцінка матеріального збитку, який було заподіяно у результаті ДТП майну особи, є обов`язковою процедурою для його відшкодування страховиком у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку відповідно до лімітів відповідальності страховика.

З матеріалів справи встановлено, що ні ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ні ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» не сприяло позивачу у врегулюванні страхового випадку та оцінки завданої шкоди, не прибули на запропоноване позивачем спільне проведення оцінки транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, страхові компанії не були позбавлені можливості подати до суду клопотання про проведення у справі відповідної експертизи.

Висновки про наявність права у потерпілої сторони на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, без підтвердження оплати проведеного відновлювального ремонту автомобіля, сформульовані також у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, а також у постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року №61-1836св17, від 28 лютого 2018 року № 61-134св18. Верховним Судом не встановлено підстав відступити від зазначених правових висновків".

Крім того, Верховний Суд в постанові від 21.07.2021 у справі №757/33065/18-ц, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції, та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову, зазначив: "Посилання апеляційного суду як на підставу відмови у стягненні шкоди у визначеному позивачем розмірі на те, що позивач не надала доказів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту транспортного засобу, є помилковими. Позивачем заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права". При цьому, у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №757/33065/18-ц міститься посилання на вищезгадані постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №757/33065/18-ц та від 22.04.2019 у справі №761/14285/16-ц.

Відчуження транспортного засобу ОСОБА_2 , після неправомірної відмови провести виплату, яка була передбачена законом не позбавляє позивача права, а відповідачів не звільняє від обов`язку відшкодувати завдану шкоду у визначеному розмірі.

Як вищезазначено, ні ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ні ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» не сприяло позивачу у врегулюванні страхового випадку та оцінці завданої шкоди, не прибули на запропоноване позивачем спільне проведення оцінки транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , висновок про вартість матеріального збитку був складений 26 червня 2023 року, тоді як автомобіль був проданий 16 березня 2024 року, тобто майже через рік після проведення оцінки пошкодженого автомобіля та через півроку після подачі позову.

Страхове відшкодування, яке просить стягнути позивач з відповідачів, є збитками, пов`язаними з відновлювальним ремонтом, тоді як втрата товарної вартості належного їй транспортного засобу була обрахована у звіті оцінки та становлять 12% (том 1, а.с. 113) та не входить у витрати, які позивач просить стягнути з відповідачів.

Згідно Звіту про оцінку вартість деталей необхідних для відновлення автомобіля позивача складає 672 651, 04 грн, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ. Відтак без ПДВ вказана сума складає 538 120,83 грн (672 651,04 - (672 651,04 х 20% [ПДВ застосований у Звіті])). Відповідно до Звіту вартість робіт по відновленню ТЗ позивача складає 134 176,80 грн з ПДВ, сума вказаних робіт без ПДВ складає 107 341,44 (134 176,80 - (134 176,80 х 20%)). Отже, розмір збитків, завданих позивачу для відновлення її порушеного права на момент ДТП складає: 645 462,27 грн.

Разом з тим позивач просить стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» суму у розмірі 130 000 грн, а з ТДВ «СК «Гардіан» суму у розмірі 127 400 грн, в межах ліміту відповідальності та за мінусом франшизи, передбаченої в договорі з «СК Гардіан».

З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, відповідно до ст. 376 ЦПК України, як таке , що ухвалено з порушенням норм матеріального права, за не відповідності висновків суду встановленим обставинам, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Частиною 1 статті 141ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що за результатами апеляційного розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені повністю, з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем в суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року - скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_2 .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 130000 грн.(сто тридцять тисяч грн.)

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 127400 грн. (сто двадцять сім тисяч чотириста грн.)

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 судовий збір 3 217 грн 50 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_2 судовий збір 3 217 грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 30 липня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

А,М. Стрижеус