Справа № 188/2292/24
Провадження № 2/188/710/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року с-ще Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Фесик Ю.В.

справа №188/2292/24

позивачі:

ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідач:

Лисичанська міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області

про визнання права приватної власності

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог зазначено, ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 та ОСОБА_2 рнокпп НОМЕР_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира загальною площею 52,5 м2 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Лисичанським фондом міського комунального майна| виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 18 липня 1994 р. № 1653. Зазначена квартира знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На свідоцтві про право власності на житло має місце Реєстраційний напис посвідчений начальником Комунального підприємства «Лисичанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації», про те, що зазначена в свідоцтві квартира АДРЕСА_2 зареєстрована в Комунальному підприємстві «Лисичанське міжміське бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що 15.08.1994 р. здійснено запис в реєстрову книгу №11 за реєстровим № 192.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 , квартира АДРЕСА_2 має загальну площу 52,5 м2, житлову - 30,7 м2, та складається з кімнат площею 18.4 м2 та 2.3 м2 , кухні площею 7,1 м2, ванної кімнати площею 2,6 м2, туалету площею 1,3 м2 коридору площею 8,2 м2 , вбудованої шафи площею 1,1 м2 . Квартира обладнана лоджією площею 1,5 м2 .

27.06.2024 року, позивачі звернулися до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Трускавецької міської ради із заявою про реєстрацією права власності на квартиру. Однак, 13.08.2024 р. отримали рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 74554808 мотивоване тим, що після завершення строку, встановленого частиною третьої статті 23 цього закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме: неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року, з посиланням на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10. року №1141.

Для посвідчення правочинів щодо відчуження нерухомого майна необхідно подавати документи, шо підтверджують державну реєстрацію прав на це майно, окрім випадків коли право власності на таке майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Інформація про зареєстроване право власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Наразі провести реєстрацію права власності на квартиру не вбачається за можливе, адже відсутня можливість отримання інформації в БТІ щодо квартири, яка знаходиться на окупованій території.

У зв`язку з неможливістю отримання відповіді від бюро технічної інвентаризації, що містить відомості про зареєстроване право власності на паперовому носії інформації до 1 січня 2013 року, позивачі позбавлені можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм нерухомим майном , що відповідно зумовлює необхідність встановлення права власності на майно в судовому порядку.

Позивачі не можуть розпоряджатися своїм майном та не мають можливості отримати відповідну компенсацію за пошкодження свого нерухомого майна, що порушує їх право власності.

Позивачі є внутрішньо переміщеними особами, зазначене рішення необхідне їм для захисту їх майнових прав.

Просять суд визнати за ними право власності на належну їм квартиру.

В судове засідання сторона позивачів надала заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Сторона відповідача про розгляд справи належним чином неодноразово повідомлена, від відповідача не надійшло відзиву, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи .

Вивчивши позов та матеріали справи суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 19.07.1994 року квартира за за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить позивачам.

Технічним паспортом, від 19.05.1994 року №10925 на квартиру АДРЕСА_4 підтверджується право власності позивачів на квартиру за зазначеною адресою.

Відповідно до паспортів та довідок про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб, позивачі є внутрішньо переміщеними особами .

Інформаційним Висновком оцінювача про вартість майна за 2024 рік підтверджується вартість домоволодіння.

Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №74554808 від 13.08.2024 року позивачам було відмовлено в проведенні реєстраційних дій.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019року у справі № 907/310/18).

Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право.

Таким чином суд підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, а рішення спрямоване на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами.

Підтвердження права власності на зруйноване майно необхідно позивачам для отримання матеріального відшкодування від держави.

Указом Президента України . № 64/2022 від 24. лютого 20.22року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки, і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений та станом на час розгляду справи триває.

Відповідно де Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022року № 309. (у редакції станом на час і розгляду справи), територію Лисичанської міської територіальної громади включено до території активних бойових дій та бойові дії на даній території не завершені, а саму територію віднесено до тимчасово окупованої РФ території України.

Відповідно до ст.349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, але суд при задоволенні позову керується практикою ЄСПЛ та міжнародними нормами.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст..328,392 ЦК, ст.ст. 79-81, 258, 264-265 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права приватної власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 рнокпп та ОСОБА_2 рнокпп НОМЕР_2 , право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 52,5 м2, житлова площа 30,7 м2, та складається з кімнат площею 18.4 м2 та 12.3 м2 , кухні площею 7,1 м2, ванної кімнати площею 2,6 м2, туалету площею 1,3 м2, коридору площею 8,2 м2 , вбудованої шафи площею 1,1 м2, квартира обладнана лоджією площею 1,5 м2 . Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Курочкіна