Справа № 141/501/25
Провадження №2-др/141/9/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2025 року с-ще Оратів
Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення сторін заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сінкевич Л.О. від 18.07.2025 про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи № 141/501/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Іллінецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини,
В провадженні суду перебувала цивільна справа № 141/501/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Іллінецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини.
Ухвалою суду від 15.07.2025 позов ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Діденко Н.П. від 14.07.2025.
В обгрунтування заяви від 18.07.2025 зазначено, що у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником відповідача до закінчення судових дебатів у справі зроблено заяву про намір стягнути з позивача судові витрати та заявлено про їх орієнтовний розмір. Відтак, згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Враховуючи зазначене, адвокат Сінкевич Л.О. зазначає, що відповідачем ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи № 141/501/25 понесено судові витрати, а саме витрати на професійну правову допомогу згідно договору б/н від 23.06.2025 (зі змінами) в розмірі 30 000,00 грн.
Ухвалою суду від 21.07.2025 заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сінкевич Л.О. від 18.07.2025 про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи № 141/501/25 прийнято до розгляду, призначено заяву до розгляду на 29.07.2025 без повідомлення учасників справи.
23.07.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сінкевич Л.О. від 23.07.2025 про долучення доказів, а саме повідомлення ОСОБА_1 про її обізнаність щодо дати розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
Також 29.07.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення представника позивача ОСОБА_2 адвоката Діденко Н.П. від 28.07.2025 на заяву представника відповідача адвоката Сінкевич Л.О. від 18.07.2025 про вирішення питання щодо розподілу судових витрат.
В обґрунтування письмових пояснень від 28.07.2025 адвокат Діденко Н.П. зазначає, що у випадку залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.
Оскільки залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України, при цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви, відтак саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації.
Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Разом з тим, заява представника відповідача не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, оскільки це його право, яке не містить обмежень у його реалізації. Під час розгляду справи судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Крім того, судові витрати виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав.
Адвокат Діденко Н.П. зазначає, що необґрунтовані дії позивача є єдиною підставою для покладення на позивача обов`язку компенсувати витрати, що здійснені відповідачем, як це передбачено ч. 5 ст. 142 ЦПК України. Разом з тим, представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України.
Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Діденко Н.П., будучи належним чином повідомленими про дату та місце розгляду заяви про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи № 141/501/25, жодних інших заяв чи клопотань суду не подали.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сінкевич Л.О., будучи належним чином повідомленими про дату та місце розгляду заяви про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи № 141/501/25, також жодних інших заяв чи клопотань суду не подали.
З огляду на зазначені фактичні обставин справи, суд доходить висновку про можливість розгляду заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сінкевич Л.О. від 18.07.2025 про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи № 141/501/25 за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши заяву представника відповідача адвоката Сінкевич Л.О. від 18.07.2025 про розподіл судових витрат та матеріали цивільної справи № 141/510/25, доходить наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
При цьому суд зауважує, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду по суті спору, у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.
Натомість, як установлено судом, розгляд справи № 141/501/25 по суті, а отже ухвалення остаточного судового рішення у справі № 141/501/25 не відбувалось.
Принагідно суд зауважує, що зі змісту аналізу ст. 270 ЦПК України убачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.
Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема пов`язані з необхідністю розподілу судових витрат.
Разом з тим, оскільки судом не ухвалювалось остаточне судове рішення у даній справі, а тому застосування норм ст. 270 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду положеннями ЦПК України не передбачено.
Отже, викладені доводи у заяві представника відповідача адвоката Сінкевич Л.О. від 18.07.2025 про розподіл судових витрат є необгрунтованими та безпідставними.
Поряд з цим, вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат у справі № 141/501/25, у зв`язку із залишенням позову без розгляду на підставі заяви позивача, суд керується наступним.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно із частиною шостою ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Системний аналіз наведених норм процесуального права дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.
Тобто, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Одночасно суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Натомість, ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.
Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема,частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55, ст. 124 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, незалежно від обґрунтованості позову.
Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.
Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.
Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Сам по собі факт залишення судом позову без розгляду за заявою позивача не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Подання до суду заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Процесуальні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.
Як убачається з матеріалів справи № 141/501/25, ухвалою суду від 15.07.2025 позов ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Діденко Н.П. від 14.07.2025.
При цьому, питання розподілу між сторонами судових витрат цією ухвалою суд не вирішував.
Суд зазначає, що у справі № 141/501/25 судом не було установлено зловживання процесуальними правами з боку позивача, не було застосовано до позивача будь-яких заходів у зв`язку із зловживанням правами, а позовну заяву було залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, за заявою представника позивача, а не у зв`язку із зловживання позивачем процесуальними правами.
Поряд з цим, у заяві від 18.07.2025 про стягнення судових витрат у розмірі 30 000,00 грн, пов`язаних із правовою допомогою, адвокатом Сінкевич Л.О. не зазначено, які дії позивача у даній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.
Разом з тим, заява представника відповідача не містить доводів і доказів необгрунтованості дій позивача, а подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, оскільки це його право, яке не містить обмежень у його реалізації. Також під час розгляду справи № 141/501/25 судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача. Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав.
Відтак, належних доказів на підтвердження факту необґрунтованості дій позивача у зв`язку із зверненням до суду і даним позовом та із заявою про залишення позову без розгляду судом не установлено, а відповідачем та її представником адвокатом Сінкевич Л.О. суду не було надано.
Суд вважає, що підстави для визнання дій позивача необґрунтованими за фактичних обставин справи № 141/501/25 відсутні, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Також із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України слідує, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Відповідно до положень частини третьої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 79, 81, 141, 142, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
1.Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сінкевич Л.О. від 18.07.2025 про розподіл судових витрат у цивільній справі № 141/501/25 залишити без задоволення.
2.Копію ухвали суду направити сторонам у справі.
Повний текст ухвали суду виготовлено та оформлено 30.07.2025
Згідно ст. 354 ЦПК України на ухвалу суду може бути подана апеляційна скарги до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя С.В. Климчук