Єдиний унікальний номер справи № 756/4547/24
Провадження №22-ц/824/9243/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.02.2024 року у справі №756/2641/20 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України щодо потерпілого ОСОБА_2 , закрито кримінальне провадження та звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Відповідно до ухвали суду, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 12, а саме, на автостоянці ТРЦ «Караван», реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, відповідач усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді середньої тяжкості тілесного ушкодження і бажаючи їх настання, ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_2 та почав хаотично наносити удари по тілу, тим самим спричинивши останньому чисельні синці на передпліччях, грудній клітині, садна в ділянці передньої поверхні правого колінного суглобу, наніс удар правою ногою в область голови, завдавши останньому закриту травму голови у вигляді сукупності окремих ушкоджень.

З огляду на зазначене, позивачу знадобилося довготривале амбулаторне лікування для відновлення свого стану здоров`я. На оплату лікування, лікувальних засобів, процедур та препаратів позивачем було витрачено 50 000 гривень. Крім того, діями відповідача позивачу була нанесена моральна шкода, яка полягає у перенесених душевних стражданнях у зв`язку з нанесенням позивачу великої кількості тілесних ушкоджень та перебування останнього в шоковому стані в цей момент від несподіваності таких дій.

Позивач зазначає, що частина тілесних ушкоджень на його обличчі та голові не минули безслідно та залишили за собою невиліковні шрами, які в свою чергу продовжують створювати йому дискомфорт у повсякденному житті по сьогоднішній день.

У зв`язку з викладеним просив суд стягнути з відповідача на його користь 50 000,00 грн на відшкодування витрат на лікування та 150 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 30 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, у задоволенні решти вимог відмовлено; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду, відповідач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконними та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, в іншій частині судове рішення залишити без змін та зобов`язати позивача відшкодувати витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги.

Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу до суду не надійшов.

09 червня 2025 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Штіфонова П.С. надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

В обґрунтування вказаного клопотання адвокат зазначив, що 12.06.2025 року о 10:00 має перебувати у приміщенні Оболонського районного суду м. Києва, де відбуватиметься розгляд кримінальної справи № 756/12943/24 за обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України, у якій він як адвокат бере участь у якості представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . На підтвердження вказаного адвокат долучив розписку з Оболонського районного суду м. Києва.

Колегія суддів, дослідивши вказане клопотання, дійшла висновку про відмову в задоволені вказаного клопотання, оскільки з вказаної розписки не вбачається, що саме адвокат Штіфонова П.С. має прибути в засідання на 12.06.2025 року о 10:00 до Оболонського районного суду м. Києва.

Інших доказів неможливості прибуття до апеляційного суду адвокат не надав, у зв`язку з чим клопотання не може вважатися належно обґрунтованим.

12 та 13 червня 2025 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Лукашевича С.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування вказаного клопотання адвокат зазначив, що у зв`язку з представництвом інтересів клієнта у кримінальному провадженні № 759/12635/25, судове засідання в якому призначено о 12:10 год. 12 червня 2025 року, у нього відсутня можливість прибути у судове засідання до Київського апеляційного суду. Оскільки на підтвердження обставин зазначених у клопотанні, адвокат відповідних доказів не надав, клопотання не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи встановлено, щоухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.02.2024 (справа № 756/2641/20) клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Штіфонова П.С. про закриття кримінального провадження та про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України в зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, внесеному 30.01.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001010, у відношенні ОСОБА_1 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України, задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України із підстав закінчення строків давності, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Ухвала суду не оскаржувалась та набрала законної сили 27.02.2024 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, зазначив, що позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у перенесених душевних стражданнях позивача внаслідок отримання тілесних ушкоджень, яких зазнав позивач, а тому враховуючи характер немайнових втрат, зокрема, тяжкість вимушених змін у його житті, час та зусилля, необхідні для можливості відновлення попереднього стану, з урахуванням засад розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 30 000,00 гривень.

Основним доводом апеляційної скарги було те, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2024 року не встановлювалися питання, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апеляційної скарги.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.02.2024 року встановлено, що 29.01.2016 року приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_1 , разом із невстановленими особами знаходився за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 12 , а саме, на автостоянці ТРЦ «Караван», де помітили ОСОБА_2 . В той час у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 . Перебуваючи за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді середньої тяжкості тілесного ушкодження і бажаючи їх настання, ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_2 та почав хаотично наносити удари по тілу ОСОБА_2 , тим самим спричинивши останньому чисельні синці на передпліччях, грудній клітині, садна в ділянці передньої поверхні правого колінного суглобу, що відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я), після чого наніс удар правою ногою в область голови, завдавши останньому закриту травму голови у вигляді сукупності окремих ушкоджень, а саме комплекс ушкоджень у вигляді синця/садна в лобній ділянці справа, крововиливу в м`які тканини даної анатомічної ділянки, перелому лобної кістки, що відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я), крім того комплекс ушкоджень у вигляді синця (синців)/садна (саден) в ділянці носу, крововиливу в м`які тканини даної анатомічної ділянки, перелому носових кісток, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, крім того тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на обличчі з крововиливом в м`які тканини відповідної анатомічної ділянки, що відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином дії ОСОБА_1 , що виразилися у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України. Дії ОСОБА_1 , що виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України.

Тобто у даному випадку судом було встановлено як обставини події, так і факт вчинення зазначених дій саме ОСОБА_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.02.2024 року кримінальне провадження було закрито в зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Таким чином кримінальне провадження щодо апелянта було закрито з нереабілітуючих обставин, і враховуючи те, що останній вказану ухвалу не оскаржував у встановленому законом порядку, він погодився із таким фактом.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав встановленим той факт, що ОСОБА_1 завдано ОСОБА_2 умисні легкі тілесні ушкодження, які кваліфікуються за ч.1 ст.125 КК України. За таких умов належним є висновок суду про те, що позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у перенесених душевних стражданнях позивача внаслідок отримання тілесних ушкоджень, яких зазнав позивач. Враховуючи характер немайнових втрат позивача, зокрема, тяжкість вимушених змін у його житті, час та зусилля, необхідні для можливості відновлення попереднього стану, з урахуванням засад розумності та справедливості суд першої інстанції належно стягнув з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000,00 гривень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько