Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1223/25
Провадження № 2-о/376/102/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючої судді - Коваленка О.М.

за участі секретаря - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський об`єднаний відділ Централього міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою, в обґрунтування якої вказав, що він народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Магнітогорськ Челябінської області Росія, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.12.1999. З липня 2000 року разом з матір`ю переїхав в Україну та почав проживати у селі Чубинці Сквирського району Київської області, де безперервно проживає по теперішній час.

У період з 01.09.2005 по 18.06.2014 навчався у Чубинецькому НВК та закінчив 9 класів, що підтверджується свідоцтвом про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_2 від 18.06.2014.

Потім здобув повну загальну середню освіту у 2017 році у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Білоцерківський професійний ліцей», що підтверджується атестатом про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_3 від 30.03.2017 та дипломом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_4 про здобуття професії.

11.02.2016 заявник ОСОБА_1 прийнятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 як призовник.

Крім того має трудову книжку, видану 30.03.2017 ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей», однак офіційно ніде не працював, оскільки не має паспорта громадянина України.

При неодноразових зверненнях до міграційної служби, йому було відмовлено в отриманні паспорта в усній формі, посилаючись на те, що у його свідоцтві про народження відсутня печатка органу, що його видав.

Листом Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУДМС у м. Києві та Київській області від 19.04.2025 заявнику відмовлено у прийняття заяви на розгляд у зв`язку з поданням не всіх необхідних документів, а також документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, а саме: відсутня гербова печатка на оригіналі свідоцтва про народження. Одночасно було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.

Факт постійного безперервного проживання заявника на території України в селі Чубинці Сквирського району Київської області з липня 2000 року по теперішній час можуть підтвердити свідки, знайомі та сусіди в судовому засіданні.

Рішення суду про встановлення факту особи заявника та постійного проживання на території України після 24 серпня 1991 року заявнику необхідне для отримання паспорту громадянина України. Заявник немає можливості іншим шляхом отримати паспорт громадянина України, окрім звернення до суду. Тому просить встановити особу ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті магнітогорськ челябінської області росія, а також встановити факт його постійного проживання на території України після 24 серпня 1991 року.

Заінтересованою особою подано до суду письмові пояснення щодо заяви ОСОБА_1 (а.с.32-37).

Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує, просить її задовольнити (а.с.31).

Представник заінтересованої особи подав заяву про розгляд справи без його участі. Просив залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, враховуючи подані додаткові пояснення (а.с. 28).

Частиною першою ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Магнітогорськ Челябінської області Росія, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.12.1999 (а.с. 5-6).

Заявник разом з матір`ю переїхав в Україну та почав проживати у селі Чубинці Сквирського району Київської області.

У період з 01.09.2005 по 18.06.2014 навчався у Чубинецькому НВК та закінчив 9 класів, що підтверджується свідоцтвом про базову загальну середню освіту серії НОМЕР_2 від 18.06.2014 (а.с. 16).

Також, 21.10.2014 ОСОБА_1 видано картку платника податків НОМЕР_5 , зареєстровану у Державному реєстрі 10.10.2014 (а.с. 7).

Потім здобув повну загальну середню освіту у 2017 році у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Білоцерківський професійний ліцей», що підтверджується атестатом про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_3 від 30.03.2017 та дипломом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_4 про здобуття професії (а.с.15, 17).

11.02.2016 заявник ОСОБА_1 прийнятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 як призовник (а.с.8).

Крім того має трудову книжку, видану 30.03.2017 ДПТНЗ «Білоцерківський професійний ліцей» (а.с. 10).

Довідкою КНП СМР "Сквирський МЦПМСД" Чубинецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 14.04.2025 підтверджено, що з 15.07.2000 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає у с. Чубинці та перебуває під наглядом лікаря (а.с. 9).

Листом Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУДМС у м. Києві та Київській області від 19.04.2025 заявнику відмовлено у прийняття заяви на розгляд у зв`язку з поданням не всіх необхідних документів, а також документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, а саме: відсутня гербова печатка на оригіналі свідоцтва про народження (а.с. 11).

Відповідно до частини першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 4 Конституції України передбачає, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі Закону №2235).

Стаття 1 Закону №2235 надає визначення таких понять: громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; особа без громадянства - особа, яку жодна держава відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи; проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

В свою чергу згідно зі статтею 2 Закону №2235 законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків безгромадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України.

Конвенція про скорочення безгромадянства від 30.08.1961, до якої Україна приєдналася 11.01.2013, Європейська конвенція про громадянство від 06.11.1997, ратифікована Законом України «Про ратифікацію Європейської конвенції про громадянство» від 20.09.2006 №163-V, до основних принципів внутрішнього регулювання відносять необхідність уникнення безгромадянства та неможливість безпідставного позбавлення громадянства жодної особи.

Стаття 3 Закону №2235 визначає, що громадянами України є, зокрема, особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Статтею 6 Закону №2235 визначено підстави набуття громадянства України, відповідно до якої громадянство України набувається:

1) за народженням;

2) за територіальним походженням;

3) внаслідок прийняття до громадянства;

4) внаслідок поновлення у громадянстві;

5) внаслідок усиновлення;

6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя;

7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки;

8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини;

9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства;

10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Аналізуючи положення статті 6 Закону України «Про громадянство України» суд зазначає, що даний Закон розмежовує поняття та підстави належності до громадянства України та набуття громадянства України.

Так, частиною 1 ст.8 Закону №2235 визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Згідно з ч.7 ст.8 Закону № 2235 датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до ст. 9 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 9 Закону № 2235 умовами прийняття до громадянства України є, зокрема, безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років.

Суд звертає увагу, що на момент прибуття в Україну ОСОБА_1 , 1999 року народження, був малолітнім.

Його мати ОСОБА_2 має паспорт громадянина України з 08.06.2004 року, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_6 виданого Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 12-13).

Тобто якщо батьки набули громадянство України, то їхні неповнолітні діти також автоматично стають громадянами України, якщо вони не є громадянами іншої держави.

Листом Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУДМС у м. Києві та Київській області від 19.04.2025 заявнику відмовлено у прийняття заяви на розгляд у зв`язку з поданням не всіх необхідних документів, а також документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, а саме: відсутня гербова печатка на оригіналі свідоцтва про народження.

Як встановлено судом, підставою для відмови у видачі заявнику паспорта громадянина України, стало не підтвердження його особи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр», у разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Відповідно до п. 35, 46 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, заявник для оформлення паспорта може подати, між іншим, рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи).

З огляду на зазначене, враховуючи, що під час судового розгляду встановлено, що заявником у справі згідно вказаних документів, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста магнітогорськ челябінської області росія, і даний факт має для останнього юридичне значення, оскільки дозволяє звернутися до органу Державної міграційної служби України задля вирішення питання щодо оформлення паспорта громадянина України, суд вважає, що даний факт може бути встановлений судом.

Таким чином, враховуючи що у заявника відсутній паспорт, факт проживання заявника в певний період на території України підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами.

Суд сприймає надані заявником документи як носії конкретної інформації факту проживання заявника на території України з 15 липня 2000 року, які ніким та відповідними доказами не спростовані.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 265, 268, 293, 315 ЦПК України, Законом України «Про громадянство», суд

Ухвалив:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський об`єднаний відділ Централього міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області,про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме особу заявника, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Магнітогорськ Челябінської області Росія.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Магнітогорськ Челябінської області Росія, РНОКПП НОМЕР_5 , на території України з 15 липня 2000 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко