Справа № 452/3507/18
Провадження № 2/452/6/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

представника позивача Кінцак С.Б.,

представника відповідача

Самбірської міської ради Добрянського І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Самбірської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, в особі відділу у Самбірському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про скасування рішення Самбірської міської ради Львівської області 48 сесії 6 демократичного скликання № 28 від 16.09.2014 року «Про затвердження проектів землеустрою і передачі земельних ділянок у власність та надання в оренду» та про скасування державної реєстрації права на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося до суду 04 грудня 2018 року з позовом до Самбірської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, в особі відділу у Самбірському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про скасування рішення Самбірської міської ради Львівської області 48 сесії 6 демократичного скликання № 28 від 16.09.2014 року «Про затвердження проектів землеустрою і передачі земельних ділянок у власність та надання в оренду» та про скасування державної реєстрації права на земельну ділянку,

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 грудня 2018 року визначено суддю Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Галина В.П. від 04 січня 2019 року відкрито провадження у справі визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 02 березня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року провадження у даній справі зупинено, до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 446/478/19.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2025 року у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 (розпорядження № 3 від 28 квітня 2025 року) визначено суддю Самбірського міськрайонного суду Львівської області Бікезіну О.В.

Враховуючи, що Великою Палатою Верховного Суду 22 січня 2025 року розглянуто справу № 446/478/19, ухвалою суду від 23 травня 2025 року поновлено розгляд справи та у відповідності до ч. 12 ст. 33 ЦПК України призначено її до судового розгляду.

25 червня 2025 року представник позивача Кінцак С.Б. подала до суду клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження з обгрунтуванням необхідності такого для надання можливості стороні позивача уточнити прохальну частину позовної заяви. При цьому посилається на те, що на момент подачі позову позивачем було сформульовано позовні вимоги та був обраний належний спосіб захисту порушенного права, якій був актуальний на той час, разом з тим з зв`язку з прийняттям ВП ВС постанови від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19, позивачу необхідно обрати ефективний спосіб захисту, що він може зробити шляхом уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні представник представник позивача Кінцак С.Б. підтримала зазначене клопотання. Крім того зауважила, що земельні спори розглядаються тривалий час, тому перебування даного позову в провадженні суду з 2018 року не вважала порушенням розумних строків розгляду справи.

Представник відповідача Самбірської міської ради Добрянський І.І. проти заявленного клопотання заперечував, вважав, що в даному випадку позивач намагається змінити як предмет так і підстави позову, що не допускається.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, необхідні суду для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку про таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оскаржуваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави .

Саме своєчасний захист прав, свобод та інтересів осіб, що беруть участь у справі, є одним із найважливіших факторів, що визначає доступність правосуддя та ефективність його здійснення. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, в пункті 1 статті 6 зазначає, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на розгляд його справи протягом розумного строку.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини від 2 вересня 2010 року у справі «Федіна проти України», № 17185/02 та від 08 квітня 2010 року «Хурава проти України», № 8503/05).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Положеннями ст. 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до положень ст. 189 ЦПК України (ч. 2, ч. 3), підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до практики Верховного Суду за наявності певних обставин суд може прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій цивільного процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті (Постанова ВС від 16.12.2021 року у справі № 910/7103/21).

У даному випадку АТ «Українська залізниця» звернулася до суду у грудні 2018 року з позовом до Самбірської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, в особі відділу у Самбірському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про скасування рішення Самбірської міської ради Львівської області 48 сесії 6 демократичного скликання № 28 від 16.09.2014 року «Про затвердження проектів землеустрою і передачі земельних ділянок у власність та надання в оренду» та про скасування державної реєстрації права на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 02 березня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року провадження у даній справі було зупинено, до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 446/478/19 саме за клопотанням сторони позивача, оскільки спірні правовідносини у даній справі та справі, що розглядається є подібними.

В постанові ВП ВС від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 зазначено, наступне: «…75. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14 (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55) та ін.)…

…78. Усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду про неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, пункт 180; від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18, пункт 143)…

…80. Крім того, рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Цей підхід у судовій практиці також є усталеним [див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 83), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 (пункт 53)]…

…82. Щодо вимоги про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, то у своїх висновках Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.

Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.

Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункти 38,39), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168)]…

…112. Натомість усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, коли позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, а отже, належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення порушеного права [постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14- ц (провадження № 14-256цс18), від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)]…

…113. Підсумовуючи викладене вище, слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово викладала висновки, відповідно до яких, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем [див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.112018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13(пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146)]»…

…141. Отже, з огляду на встановлені судами обставини, належним способом захисту порушеного права є віндикаційний позов, а саме позов про витребування частини земельної ділянки, що накладається»…

Суд вважає, що представником позивача не доведено про наявність вагомих обставин, які не дали змоги АТ «Українська залізниця» під час проведення підготовчого провадження (понад 2 роки) звернутися до суду про заміну одних позовних вимог іншими; доповнення позовних вимог новими; вилучення деяких із позовних вимог; тощо. Посилання представника позивача про зміну судової практики в даній категорії судових спорів спростовується постановою ВП ВС від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 щодо усталеної практики Великої Палати Верховного Суду про належний спосіб захисту порушеного права. При цьому суд звертає увагу, що така практика існувала на час проведення підготовчого провадження в даній справі. Указана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав позивачем.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 03.08.2020 у справі № 911/2139/19, зазначено, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог тощо. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також зі змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

З урахуванням викладеного, враховуючи необхідність дотримання розумної тривалості судового розгляду, суд не вбачає вагомих обставин для повернення до стадії підготовчого провадження, у заявленному клопотанні представнику позивача відмовляє.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представника позивача Акціонерного товариства «Українська залізниця» Кінцак С.Б. про повернення до стадії підготовчого провадження у цивільній справі № 452/3507/18 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Самбірської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, в особі відділу у Самбірському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про скасування рішення Самбірської міської ради Львівської області 48 сесії 6 демократичного скликання № 28 від 16.09.2014 року «Про затвердження проектів землеустрою і передачі земельних ділянок у власність та надання в оренду» та про скасування державної реєстрації права на земельну ділянку відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст цієї ухвали суду виготовлено 30 липня 2025 року.

Головуюча суддя