Справа № 369/3709/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

31 липня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про встановлення місця проживання малолітніх дітей

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі за текстом - позивач)звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі за текстом - відповідач), третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (надалі за текстом - третя особа)про встановлення місця проживання малолітніх дітей.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.03.2025 року справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

01.07.2025 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Гребенюка В.В.

24.07.2025 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, яку судом було призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом учасників справи.

28.07.2025 до суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

За наслідками розгляду заяви відповідача про відкладення судового засідання, судом відмовлено у її задоволенні, оскільки, відповідачем не наведено тих обставин та не надано відповідних доказів, наявність яких в силу приписів чинного законодавства є підставою для відкладення розгляду справи.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Так позивач просить суд: встановити тимчасовий (на час розгляду справи по суті) графік особистих побачень позивача з дітьми, які проживають на даний момент з відповідачем наступним чином:

- за місцем проживання відповідача спілкування позивача з дітьми кожну першу і третю суботу й неділю місяця, в громадських або розважальних закладах за попередньою домовленістю та за згодою дітей.

- спілкування позивача з дітьми за місцем проживання один тиждень під час зимових канікул та половину літніх канікул.

- у святкові дні та дні народження за згодою дітей за місцем проживання батька або в громадських та розважальних закладах..

Заява обгрунтована тим, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо та не мають спільного побуту. Дітей з сімейного будинку забрала відповідачка без згоди позивача, та, за доводами позивача, чинить перешкоди в спілкуванні та вихованні дітей.

Крім цього, позивач звертає увагу, що рішенням виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області № 641 від 29.10.2024 року про визначення способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми встановлено графік спілкування з дітьми позивачем, проте відповідач унеможливлює виконання вказаного рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням наявності ризиків, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про встановлення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити;

Вжити заходів забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового (на час розгляду справи по суті) графік особистих побачень ОСОБА_2 з дітьми, наступним чином:

- за місцем проживання ОСОБА_2 спілкування позивача з дітьми кожну першу і третю суботу й неділю місяця, в громадських або розважальних закладах за попередньою домовленістю та за згодою дітей;

- спілкування ОСОБА_2 з дітьми за місцем проживання один тиждень під час зимових канікул та половину літніх канікул;

- у святкові дні та дні народження за згодою дітей за місцем проживання ОСОБА_2 або в громадських та розважальних закладах;

Повне найменування сторін та учасників справи:

Позивач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_2 );

Третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (Код ; вул. Володимирська, 33, село Білогородка, Київська область, Україна, 08140);

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення;

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали;

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.В. Гребенюк