Справа № 346/3981/25
Провадження № 6/346/59/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді: Сольського В.В.

з участю секретаря Біди Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Коломия подання державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юрчука Миколи Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

в поданні зазначено, що на виконанні у вказаному відділі ДВС знаходиться виконавчий лист № 346/6108/14к, виданий 01.11.2021 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 250 000,00 грн. моральної шкоди.

Боржник злісно ухиляється від виконання цього судового рішення. За адресою реєстрації місця проживання він не проживає, місце знаходження його невідоме. Тому начальник вказаного відділу ДВС, посилаючись на ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», просить тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

При цьому, державний виконавець на негайний розгляд подання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

За таких обставин, відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання) за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив таке:

Відповідно до 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені у пункті 1 статті 2 Протоколу 4 до Конвенції, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Пунктом 2 цієї статті передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов`язань.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст.441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відповідно до ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до вимог ст.441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, за умови, що особа була зобов`язана і мала реальну можливість виконати таке судове рішення. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Судом встановлено, що 01.11.2021 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано вищевказаний виконавчий лист в справі № 346/6108/14к (а. с. 4).

02 лютого 2022 року старшим державним виконавцем вказаного відділу державної виконавчої служби Панкратьєвим В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65460553 з примусового виконання вказаного виконавчого документу (а.с.5).

У поданні державний виконавець зазначає про те, що підставою для звернення до суду з даним поданням є те, що боржник не виконав рішення суду, ухиляється від його виконання та не виживає заходів щодо виконання рішення суду.

Слід звернути увагу, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Отже, відсутні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду. Саме по собі відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України. Та сама по собі наявність невиконання зобов`язання в повному обсязі не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає саме ухилення боржника від виконання.

Державний виконавець, заявляючи вимогу про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон, не зазначив, в чому проявляється ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов`язань, які саме діяння (дії чи бездіяльність) вчинені ним задля невиконання рішення суду.

До подання не долучено жодних документів які б вказували на дії державного виконавця передбачені законом, які б були спрямовані на виконання виконавчого листа.

Крім того, державним виконавцем не доведено наявність можливості боржника виїзду за межі України саме з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність в нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон та інших документів, що дають право на виїзд за кордон.

Враховуючи вищевикладене, а також враховуючи конституційні права громадянина України щодо його права у виїзді за межі України, які у разі задоволення подання можуть бути істотно порушені, суд вважає, що у задоволенні даного подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Миколи Юрчука у виконавчому провадженні ВП № 68460553 про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Сольський В. В.