Провадження №2/748/889/25
Єдиний унікальний № 748/1731/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Кухти В.О.,

секретаря Крошки І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Чернігова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Анисівський старостинський округ про визнання права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

26.05.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області через електронний суд надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом від померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 та померлої матері ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , як на майно колгоспного двору.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_2 , який був головою колгоспного двору, а також після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері, ОСОБА_3 , він залишився єдиним мешканцем житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок був колгоспним двором, право на який виникло ще за радянських часів, і оформлений згідно з виданим у 1992 р. свідоцтвом про право власності.

Позивач зазначає, що після смерті обох батьків відкрилася спадщина, однак у зв`язку з тим, що житло є майном колгоспного двору, нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадкових прав, про що свідчить постанова державного нотаріуса від 26.04.2025 р. У позасудовому порядку він не має можливості оформити право власності на майно, що фактично належить йому як спадкоємцю.

Крім того, позивач посилається на те, що згідно з ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), Законом «Про власність» та правовими позиціями Верховного Суду України, члени колгоспного двору набували спільне право власності на майно двору, а у випадках, коли члени не вибували з двору до 15.04.1991 р., вони зберігали право на частку в його майні. Станом на 1996 р. до складу двору входили троє осіб: батько, мати та сам позивач, тому кожному належало по 1/3 частки майна. Після смерті батьків позивач успадкував 2/3 частки колгоспного майна.

Позивач також наголошує, що інші спадкоємці відсутні, родинні зв`язки підтверджуються свідоцтвом про народження та витягом із реєстру актів цивільного стану. Відповідно до чинного та тогочасного законодавства, саме він має право успадкувати 2/3 частки житлового будинку як єдиний спадкоємець.

Таким чином, позивач звертається з даним позовом до суду, оскільки не може у позасудовому порядку оформити право власності на спадкове майно у вигляді частки житлового будинку, що раніше належав колгоспному двору, і для реалізації свого законного права змушений звернутися до суду з вимогою про визнання права власності.

Ухвалою судді від 28.05.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 25.06.2025 р.

Ухвалою судді від 25.06.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін на 17.07.2025 р.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач не забезпечили явку свого представника у судове засідання, не надали суду заяви про розгляд справи без їх участь їх представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюбу, який, в свою чергу, був зареєстрований 03.10.1950 р. Виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, що підтверджується витягом № 0 від 08.04.2025 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с.9).

Від шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 58, де в графі «батько» зазначений ОСОБА_2 , а в графі «мати» зазначена ОСОБА_3 (а.с.24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що пітверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 02 (а.с.26).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 19 (а.с.27).

Згідно із довідки від 02.05.2025 р. № 136, яка надана Анисівським старостинським округом Іванівської сілсьської ради Чернігівського району Чернігівської області, встановлено, що на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 . Разом з ним, на день смерті ОСОБА_2 , за вищевказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_4 син (а.с.10).

Відповідно до довідки від 02.05.2025 р. № 137, яка надана Анисівським старостинським округом Чернігівського району Чернігівської області, встановлено, що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею, на день смерті ОСОБА_3 , за вищевказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_1 син (а.с.11).

Згідно із повідомленням від 21.08.2024 р. № 500, яке надане, в свою чергу, Чернігівським РБТІ, встановлено, що станом на 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 25.02.1992 р. в цілому (а.с.19,25).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 25.02.1992 р., встановлено, що власником в цілому житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 справді належить голові колгоспного двору ОСОБА_2 (а.с.25).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.04.2025 р. Чернігівської районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, встановлено, що нотаріусом відмовлено у вчинення нотаріальних дій ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок (частину) з господарськими будівлями та спорудами, оскільки в документі, що посвідчує право власності на майно вказано, що житловий будинок відносить до категорії колгоспного двору, при цьому зазначено лише голову колгоспного двору (після смерті якого і відкривається спадщина), а інформація про інших членів двору відсутні, а за даними органу місцевого самоврядування або будинкової книги на житловий будинок вбачається, що в житловому будинку разом з померлим проживали і інші особи, які також мають право на частку в майні колгоспного двору, то оформити спадщину на підставі такого документа, що посвідчує право власності не вбачається за можливе (а.с.23).

На вимогу суду Чернігівська районна державна нотаріальна контора ОСОБА_5 04.06.2025 р. було надано наступну інформацію, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 499/2017. Також було повідомлено, що в Чернігівській районній державній нотаріальній конторі після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалась (а.с.41,46,47)

Відповідно до заяви № 1816, яка надійшла до контори 11.08.2017 р. спадкова справа № 499/2017, встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_3 (а.с.42).

Також судом встановлено, що згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 25.11.2017 р., спадкова справа № 499/2017, зареєстровано в реєстрі за № 3-3098 та № 3-3101, встановлено, що спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_3 успадкував ОСОБА_1 (а.с.45).

Відповідно до довідки № 113 від 25.03.2025 р., яка, в свою чергу, надана Анисівським старостинським округом Чернігівського району Чернігівської області Іванівської сільської ради, встановлено, що згідно погосподарської книги № 22 Анисівської сільської ради за 1991-1995 р.р., станом на 15.04.1991 р. в АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_2 голова колгоспного двору, ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_1 син. Станом на 15.04.1991 р. будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , відносився до категорії «колгоспний двір» (а.с.46).

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до Постанови Верховної Ради Українською РСР «Про введення в дію Закону Українською РСР «Про власність» № 885 від 26.03.1991 р. даний Закон застосовується до правовідносин, які виникли після введення в дію Закону, тобто з 15.04.1991 р. Щодо правовідносин, які виникли до 15.04.1991 р., Закон Українською РСР «Про власність» застосовується до тих прав і обов`язків, що виникнуть після введення в дію Закону.

Згідно п. 4 вищевикладеної Постанови ВР УРСР правила, що містяться в Закону Української РСР «Про власність» і були передбачені ВР УРСР правила, що містяться в Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 р.

У відповідності до ст. 6 Закону СРСР «Про власність в СРСР» від 06.03.1990 р. № 1305 власність громадян створюється і примножується за рахунок інших трудових доходів від участі в суспільному виробництві, від ведення власного господарства і доходів від коштів, вкладених у кредитні установи, акції та інші цінні папери, набуття майна у спадщину і на інших підставах, які допускаються законом.

Відповідно до ст. 17 ЗУ РСР «Про Власність» 07.02.1999 р. № 699 майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно із ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членами на праві сумісної власності (ст. 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Тобто, станом на 1996 р. всі троє членів колгоспного двору мали кожний по 1/3 частки майна колгоспного двору на праві сумісної власності. Після смерті батьків за позивачем залишилося право вланості на його 1/3 частку майна колгоспного двору, а спадкове майно від померлих батьків складає 2/3 частки колгоспного двору.

Відповідно до ст. 121 ЦК УРСР, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Згідно приписів ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР, розмір частки члена встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх непрацездатних.

Позиція, викладена у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовом про захист прав приватної власності». Зокрема в п. 6 даної постанови зазначено, що до правовідносин, що виникли раніше застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р., мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, батьки померлого, той з подружжя, який його пережив.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Таким чином, з урахуванням поданих доказів, суд доходить висновку, що позивач дійсно є єдиним спадкоємцем після смерті своїх батьків, які до моменту смерті були членами одного колгоспного двору. У складі цього двору до 15.04.1991 р. перебували троє осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується погосподарською книгою. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР, члени колгоспного двору володіють майном на праві спільної сумісної власності, а згідно зі ст. 123 ЦК УРСР їхні частки є рівними, якщо інше не встановлено.

Після смерті батька у 1998 р. та матері у 2017 р. позивач фактично прийняв спадщину, залишаючись єдиним зареєстрованим мешканцем у спірному будинку. Наявність спадкових прав підтверджується спадковою справою, довідками органу місцевого самоврядування та документами про право власності, виданими ще за радянських часів. Перешкоди для нотаріального оформлення спадщини зумовлені формальною відсутністю в правовстановлюючому документі згадки про інших членів колгоспного двору, однак суд вважає, що фактичне проживання та членство у дворі позивача підтверджене належними доказами.

У зв`язку з цим суд вважає, що позивач правомірно претендує на 2/3 частки житлового будинку, які перейшли йому у порядку спадкування за законом, відповідно до ст. ст. 12161218, 1220, 1261, 1265 ЦК України та з урахуванням положень ЦК УРСР та Закону «Про власність», а отже позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Понесені судові витрати по даній справі залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 48, 76, 247, 258, 263-265, 293-294, 315, 316, 319, 354 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1220, 1222, 1261, 1265, 1268, 1297, 1298 ЦК України, ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР, ЗУ «Про власність», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Анисівський старостинський округ (, місцезнаходження: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Анисів, вул. Герасименка, буд. 26) про визнання права на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом від померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 батька ОСОБА_2 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 матері ОСОБА_3 , як на майно колгоспного двору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Кухта