Справа № 446/2648/24 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т. І.
Провадження № 22-ц/811/1110/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженю відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», назва якого змінена на Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 березня 2025 року в складі судді Котормуса Т.І. у справі за позовом Товариства з обмеженю відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

У листопаді 2024 року позивач ТОВ ФК Пінг-Понг звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ ФК «Пінг-Понг» посилався на те, що 11 січня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит №103724539 за заявою ОСОБА_1 на отримання кредиту, яку він подав на офіційному сайті ТОВ «Мілоан», у формі електронного правочину, шляхом підписання електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, що був надісланий відповідачу СМС-повідомленням, про прийняття пропозиції укласти кредит у формі електронного правочину.

За умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Усупереч умовам вказаного вище кредитного договору, незважаючи на повідомлення про зміну кредитора в зобов`язанні, відповідач не виконав свого зобов`язання.

08 липня 2021 року на підставі договору про відступлення прав вимог №04Т ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за кредитним договором №103724539 від 11.01.2021 та, відповідно, ТОВ «Діджи Фінанс» набув право вимоги до ОСОБА_1

24 січня 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу №1/15 відступив ТОВ ФК «Пінг-Понг» право вимоги за кредитним договором №103724539 від 11.01.2021, в зв`язку з чим позивач набув право вимоги за вказаним вище кредитним договором до ОСОБА_1 . Згідно Додатку №1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ ФК «Пінг-Понг» становить 27204 грн. 07 коп., з яких: 10185 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17019,07 грн. - заборгованість за відсотками.

На підставі викладеного ТОВ ФК «Пінг-Понг» просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від №103724539 від 11.01.2021 в розмірі 27204,07 грн., а також судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Оскаржуваним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» заборгованість за договором про споживчий кредит№103724539 від 11.01.2021 в розмірі 10 185 грн.

В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» суму судового збору в розмірі 906 гн. 95 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

У задоволенні іншої частини вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Рішення оскаржив ТОВ «ФК «Пінг-Понг», в особі представника Нижник В.В. Вважає, що суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим, ухвалене без з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зокрема, звертає увагу, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, покликаючись на чинну редакцію ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В той час, як у період з 11 січня 2021 року по 10 лютого 2021 року ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» була викладена в іншій редакції.

Просить врахувати, що укладаючи Договір про споживчий кредит №103724539 від 11.01.2021, позичальник підтвердив, що він не є військовослужбовцем, якому згідно вищевказаних норм проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідно до змісту Анкети-Заяви на кредит №103724539 від 11.01.2021 ОСОБА_1 вкзав, що він є найманим працівником.

Із долученої до матеріалів справи копії військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , останній проходив військову службу у період з 12 липня 2016 року по 16 липня 2018 року та був звільнений з такої, у зв`язку з закінченням строку контракту.

Разом з тим, з Деталізованого розрахунку заборгованості за Кредитним договором №103724539 від 11.01.2021 вбачається, що нарахування процентів по кредиту проводилось у період з 11 січня 2021 року по 25 червня 2021 року, тобто в період, коли відповідач не приймав участі у наданні допомоги з виконання завдань та не був призваний до ЗСУ.

Окрім того, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що з моменту відступлення права вимоги за кредитним договором у ТОВ «ФК «Пінг-Понг», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до позичальника.

Просить скасувати рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 березня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Пінг-Понг» задовольнити в повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 висловив свої заперечення. Зауважив, що він є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченнмя НОМЕР_2 від 12.04.2016. Відповідно до військового квитка брав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей у складі в/ч НОМЕР_3 в період з 04.11.2015 по 16.02.2016, з 17.11.2016 по 17.02.2017, з 28.12.2017 по 20.04.2018. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення залишити без змін.

17 липня 2025 року стороною позивача до суду апеляційної інстанції надано наказ № 70-к від 01.07.2025 та рішення Єдиного учасника ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ»№ 1778 від 01.07.2025, про зміну назви позивача на ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» ().

У зв`язку із зміною назви позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» на підставі рішення Єдиного учасника ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ»№ 1778 від 01.07.2025, апеляційний суд при вирішенні позовних вимог лише змінює назву учасника справи, оскільки зміна назви юридичної особи не є правонаступництвом в цивільних відносинах, відповідно не потребує вирішення питання про перехід прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з такого.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Встановивши, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором, належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості тіла кредиту в ромірі 10185 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив із того, що в період виконання умов кредитного договору, відповідач мав статус військовослужбовця ЗСУ, відтак на нього поширювались пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до відповідача не могла застосовувавтись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

Перевіряючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує таке.

Судом встановлено, що 11.01.2021 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 103724539, який підписаний електронним підписом Відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 (а.с. 24-29).

Згідно із умовами кредитного договору та паспорту споживчого кредиту №103724539 від 11.01.2021, ТОВ «Мілоан» надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12000,00 грн. для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом перерахування цих коштів на картковий рахунок строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.

Відповідно до п.п. 1.5.2, 1.6 цього договору, проценти за користування кредитом становлять 1500,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

З платіжного доручення №24949704 від 11.01.2021 вбачається, що ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу ОСОБА_1 на картковий рахунок кошти в сумі 12000,00 грн. згідно з договором № 103724539 (а.с. 36).

Згідно із відомостями про щоденні нарахування та погашення, у відповідача наявна заборгованість за договором № 103724539 у розмірі 27204,07 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10185,00 грн.; заборгованість за відсотками 17019,07 грн. (а.с.10-11).

08.01.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали Договір факторингу № 04Т, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №103724539 перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с.16-23).

24.01.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» уклали Договір факторингу № 1/15, згідно умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №103724539 перейшло до позивача ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (а. с. 30-33).

02 вересня 2024 року ТОВ «ФК «Пінг-Понг» скерував на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, однак останній належним чином не відреагував та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Надаючи оцінку доводам скаржника про підставність стягнення відсотків за користування позичальником кредитними коштами в сумі 17019 грн. 07 коп., апеляційний суд враховує таке.

Положеннями Договору про споживчий кредит №103724539 від 11.01.2021 передбачено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 12000 грн, кредит надається строком на 30 днів з 11.01.2021 до 10,02.2021.

Згідно п. 1.5.2 Кредитного договору, проценти за користування кредитом: 7200 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 1.6 Кредитного договору визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно із п. 1.7. Кредитного договору, тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2,.2.3 цього Договору.

Відповідно до п. п. 2.2.2 п. 2.2 Кредитного договору про споживчий кредит нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору.

Пунктом 2.4.2 Кредитного договору передбачено, що у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно з пунктами 1.3, 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5 Договору.

Положеннями п. 2.3 Договору про споживчий кредит №103724539 від 11.01.2021 передбачено порядок пролонгації строку кредитування на пільгових або стандартних базових умовах.

Згідно п. 2.3.1.1. Кредитного договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.com.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.

Відповідно до п. 2.3.1.2 Кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Згідно із п. 3.3.2 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. та п. 2.4. цього Договору.

Таким чином, умовами Договору про споживчий кредит № 103724539 від 11.01.2021 передбачено два випадки збільшення строку кредитування - за ініціативою позичальника на пільгових умовах на періоди 3, 7 та 15 днів та на період до 60 днів у разі продовження користування позичальником кредитними коштами після завершення строку кредитування.

Із наданого строною позивача розрахунку заборгованості (відомості про щоденні нарахування та погашення) вбачається, що відповідач вчиняв дії (сплачував частково проценти та тіло кредиту), якими за власною ініціативою збільшував строк кредитування щоразу на 15 днів, а в подальшому строк кредитування було продовжено на 60 днів, оскільки після спливу 15 денного строку кредитування позичальник умови договору не виконав, не сплатів ні процентів, ні тіла кредиту, а продовжував такими користуватися.

Тому, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності у ОСОБА_1 несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 17019,07 грн. у межах 60-денного строку нарахування, що узгоджується з умовами кредитного договору та підтверджується даними Додатку № 1 до Договору факторингу №1/15 від 24.01.2022, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг».

Покликання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що він є учасником бойових дій, що підтверджуєься посвідченням серії НОМЕР_2 від 12.04.2016, оскільки брав участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей у складі в/ч НОМЕР_3 в період з 04.11.2015 по 16.02.2016, з 17.11.2016 по 17.02.2017, з 28.12.2017 по 20.04.2018, відтак має пільги по нарахуванню відсотків за користування кредитними коштами, колегією суддів відхиляються як безпідставні, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів на доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Як зазначалось вище, матеріали даної справи на час ухвалення судом першої інстанції рішення не містили відповідних документів, як доказів звільнення ОСОБА_1 від нарахування процентів за користування кредитом в розумінні частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Посвідчення учасника бойових дій дає право на пільги відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Разом з цим, вказаний Закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій.

Згідно із частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору від 11.01.2021 року (до квітня 2021 року), військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

За змістом ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який діяв станом на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», передбачено види військової служби:строкова військова служба;військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;військова служба за контрактом осіб рядового складу;військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно доположень статті 1 Закону України«Про оборону України», в редакції Закону станом на час виникнення спірних правовідносин, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За приписами Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Вперше часткову мобілізацію оголошено на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України №1126-VII.

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Національний банк України у листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Як вбачається з копії військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , осатнній проходив військову службуу період з 12 липня 2016 року по 16 липня 2018 року та був звільнений з неї, у зв`язку з закінченням строку контракту.

З відомостей про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №103724539 від 11.01.2021 вбачається, що нарахування процентів здійснювалося у період з 12.01.2021 по 10.06.2021.

У цей період п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазнав змін, і був викладений в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021 «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Отже, на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники або ж військовослужбовці, які брали або беруть участь у здійсненні заходів з відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

За даними матеріалів справи, відповідач у цей період не був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та не брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебування безпосередньо в цих районах та у період здійснення зазначених заходів впродовж періоду нарахування процентів за цим кредитом.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що на відповідача поширюється положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» на час дії кредитного договору.

Суд помилково відмовив у стягненні процентів за кредитом, застосувавши вказану норму права в редакції на час вирішення спору, а не на час виникнення та дії кредитиних правовідносин.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 17019,07 грн. відсотків слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цієї вимоги.

Враховуючи те, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення в оскаржуваній частині та з огляду на те, що судове рішення в частині задоволених позовних вимог учасниками справи не оскаржувалося і у зв`язку із чим позов ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС»підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви ТОВ «ФК «Пінг-Понг» сплатив судовий збір в розмірі 2422, 40 грн та за подання апеляційної скарги 2906,88 грн, отже з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5329 грн. 28 коп.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому судове рішення в оскаржуваній його частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС»про стягнення відсотків за користування кредитом.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС»задовольнити.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 березня 2025 року в частині відмови в задоволені позовних вимог про стягнення 17 019 грн. 07 коп. заборгованості за відсотками - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС»17 019 грн. 07 копа. заборгованості за відсотками, змінивши загальний розмір заборгованості який необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС»за договором про споживчий кредит №103724539 від 11.01.2021 з 10 185 грн на 27204 (двадцять сім тисяч двісті чотири) гривень 07 копійок.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 березня 2025 року в частині стягнення судового збору скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС»5329 (п`ять тисяч триста двадцять дев`ять) гривень 28 копійок судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 29 липня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк