Справа № 641/3054/25
Провадження № 2/643/3980/25
06.08.2025 м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді: Новіченко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»
до ОСОБА_1
про стягнення 34 384, 94 грн.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» (далі позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Кредитним договором в сумі 34 384, 94 грн., з яких заборгованість за дозволеним овердрафтом 10 900, 00 грн., заборгованість за недозволеним овердрафтом 22 560, 87 грн., заборгованість за відсотками 924, 07 грн. Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028, 00 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 400, 00 грн.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі Банк) та відповідачем було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1609/82/614707, відповідно до якого Банк встановив поточний ліміт, розмір якого становить 10 000, 00 грн. з максимальним лімітом 500 000, 00 грн., строком на 48 місяців. Водночас, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого за ним виникла заборгованість. 20.12.2022 року між Банком та Товариством був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, за умовами якого Товариство набуло право грошової вимоги до відповідача. Оскільки заборгованість відповідачем так і не була сплачена, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою від 30.04.2025 року Слобідський районний суд міста Харкова передав вищевказану позовну заяву за підсудністю до Салтівського районного суду міста Харкова.
Ухвалою від 02.06.2025 року Салтівський районний суд міста Харкова відкрив провадження у справі № 641.3054.25, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначив на 26.06.2025 року.
26.06.2025 року відповідачем подано заяву, відповідно до змісту якої просить суд відкласти судове засідання, призначене на 26.06.2025 року для врегулювання спору з позивачем.
26.06.2025 року розгляд справи відкладено на 06.08.2025 року.
06.08.2025 року представником позивача подано заяву, відповідно до змісту якої просить суд розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.
Представник позивача у судове засідання 06.08.2025 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Статтею 223 ЦПК визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.
Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
29.07.2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем (Клієнт) особисто підписано Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1609/82/614707 (Кредитний договір), відповідно до якого Банк встановив поточний ліміт, розмір якого становить 10 000, 00 грн. з максимальним лімітом 500 000, 00 грн.
Пунктом 1.1. Кредитного договору визначено, що Банк відкриває клієнту картковий рахунок № НОМЕР_1 у гривні.
Відповідно до умов Кредитного договору з дати встановлення (зміни) Поточного ліміту Клієнт має право отримати, а Банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на КР надати Клієнту в межах Поточного ліміту кошти (Кредит), а Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів Кредиту на КР одночасно з ініціюванням Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР або шляхом договірного списання Банком коштів Кредиту з КР у визначених Договором випадках, виконанні Банком інших операцій за КР відповідно до умов Договору. Метою Кредиту є придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.2. Заяви).
Згідно з п. 1.5 Кредитного договору строк Кредиту - сукупність Періодів, протягом яких Банк визначає поточний ліміт відповідно до пункту 2 Заяви. Строк Кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) Поточного ліміту (Дати початку кредитування).
Відповідно до п. 1.6 Кредитного договору проценти (за користування Кредитом), в т.ч. за користування Недозволеним овердрафтом- процентна ставка фіксована, становить 48,0% річних.
Згідно з додатком № 1 до Заяви № № 010/1609/82/614707 від 29.07.2019 року, процентна ставка річних 48,0%, розмір щомісячного платежу (від суми заборгованості) - 5%, сума щомісячного платежу 1 322, 67 грн., погашення суми кредиту 500, 00 грн., проценти за користування кредитом 407, 67 грн., комісія за зняття готівки 315, 00 грн., плата за обслуговування КР 100 грн., неустойка (від суми простроченого щомісячного платежу) 1,0% (мін. 50 грн.), реальна річна процентна ставка 60, 07%, загальна вартість кредиту 34 315, 00 грн.
У паспорті споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» зазначені умови кредитування для відповідача, які надаються АТ «Райффайзен Банк Аваль».
На підставі вищевказаного Кредитного договору 29.07.2019 року відповідач отримав платіжну картку НОМЕР_2 , що підтверджується розпискою про отримання картки, підписаною особисто відповідачем та наявною в матеріалах справи банківською випискою.
Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за Кредитним договором відповідач має заборгованість у розмірі 34 384, 94 грн., з яких: 10 900, 00 грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом; 22 560, 87 грн. заборгованість за недозволеним овердрафтом; 924, 07 грн. заборгованість за відсотками.
Відповідач наданий позивачем розрахунок суми боргу не спростував, контррозрахунку не подав.
20 грудня 2022 року АТ «Райффайзен Банк» (Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» (Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F (Договір), відповідно до умов якого Первісний кредитор передає Новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників.
Повідомленням № 114/13-31 від 14.06.2023 АТ «Райффайзен Банк» повідомив ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про загальну вартість портфеля 3 149 285, 56 грн.
Платіжною інструкцією № 802 від 15.06.2023 року підтверджується, що ТОВ «Сіті Фінанс» перерахувало на рахунок АТ «Райффайзен Банк» загальну вартість портфеля заборгованості згідно п. 3.4 Договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20.12.2022 року.
Відповідно до реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за Кредитним договором 010/1609/82/614707 від 29.07.2023 року укладений з відповідачем.
12.11.2024 року на адресу відповідача було направлено вимогу про виконання договірних зобов`язань, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» вимагає протягом 30 календарних днів, а саме негайно у строк до 12.12.2024 року погасити заборгованість по кредиту у розмірі 34 384, 94 грн.
Однак, вказана вимоги відповідачем була залишена без задоволення, сума боргу на час розгляду справи не погашена.
З урахуванням наведених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів шляхом стягнення з позичальника вищенаведеної суми грошових коштів у судовому порядку.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частина 2 ст. 1056-1 ЦК визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.
Частиною 1 ст. 509 ЦК передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).
Стаття 610 ЦК передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК).
Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.
Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
З огляду на викладене, а також враховуючи те, що сума простроченої заборгованості відповідача за дозволеним овердрафтом у розмірі 10 900, 00 грн., заборгованість за недозволеним овердрафтом у розмірі 22 560, 87 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 924, 07 грн. підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача вищенаведеної суми грошових коштів.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.
У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.
Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК).
Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлені можливості у порядку ч. 4 ст. 83 ЦПК письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК).
При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.
Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.
Відповідно до ст. 141 ЦПК витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Що стосується понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 1 400, 00 грн., суд зазначає наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
У даному випадку, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу підтверджується Договором № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14.06.2023, укладеним між Товариством та адвокатом Титаренко В.В; Додатком № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року№ 14/06/2023 від 14.06.2023 року про вартість послуг; замовленням № 1041 до Договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року № 14/06/2023 року від 28.02.2025 року; актом виконаних робіт ( наданих послуг) до замовлення № 1041 до Договору про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року № 14/06/2023 від 28.02.2025 року; платіжною інструкцією № 543 (на безготівковий переказ в національній валюті) від 03.03.2025 року на суму 1 400, 00 грн.
За таких обставин, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є типовою та нескладною, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, який об`єктивно підтверджується матеріалами справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, керуючись положеннями ст. ст. 137, 141 ЦПК та приймаючи до уваги відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та заперечень щодо їх співмірності, витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 1 400, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК, суд
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за дозволеним овердрафтом в сумі 10 900 (десять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп., заборгованість за недозволеним овердрафтом в сумі 22 560 (двадцять дві тисячі п`ятсот шістдесят) грн. 87 коп., заборгованість за відсоткамив сумі 924 (дев`ятсот двадцять чотири) грн. 07 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 1 400 (одну тисячу чотириста) грн. 00 коп.
3. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
4. Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК.
5. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
7. Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).
Повне рішення складено та підписано 06.08.2025 року.
Суддя Н.В. Новіченко