КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/2766/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Козленко Г.О., дата складення повного судового рішення не зазначена,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Вимоги позову мотивує тим, що позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 проживали разом без реєстрації шлюбу з весни 2017 року.

За час спільного проживання народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження.

Вказує, що у жовтні 2020 року відповідач залишив позивачку і спільну дитину в безпорадному стані без засобів для існування.

З жовтня 2020 року до середини 2021 року відповідач не утримував ані позивачку, ані спільну дитину, припинив контактувати із сином та цікавитись його здоров`ям та розвитком.

В період з 30 липня 2021 року по 24 грудня 2022 року відповідач в добровільному порядку перераховував кошти на утримання сина у розмірі біля 2 000,00 гривень на місяць.

Із січня 2023 року платежі на утримання дитини з боку відповідача припинились.

Уважає, що розмір аліментів з відповідача у розмірі з усіх видів заробітку щомісячно, є справедливою сумою для компенсації витрат, які мав би сплачувати відповідач на утримання спільної дитини, починаючи з січня 2023 року.

Просить врахувати факт звернення позивачки до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів від 17 травня 2023 року та зазначені в позові докази того, що відповідач ухилявся від сплати аліментів із січня 2023 року по січень 2024 року включно, чинив перешкоди для реєстрації дитини разом із позивачкою, і ухвалюючи рішення, призначити відповідачу сплату аліментів за минулий час із 01 січня 2023 року щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Крім цього, вказує, що у разі відсутності домовленості батьків або у разі спору між ними щодо розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину розмір частки визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вказує на наявність додаткових витрат позивачки на харчування дитини в дошкільному закладі освіти №686, розмір яких за період з січня 2023 року по грудень 2023 року становить 4 745,67 гривень.

Таким чином, уважає справедливим стягнути із відповідача суми додаткових витрат, витрачених позивачкою на харчування дитини, що становить 2 372,83 гривень.

Орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 4 400,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить:

- стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 01 січня 2023 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття;

- стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на відшкодування оплати харчування дитини в дошкільному навчальному закладі у розмірі 2 372,83 гривень;

- стягнути судові витрати.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 лютого 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень.

Допущено негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що заявлені позивачкою додаткові витрати не викликані особливими обставинами, вони не зумовлені фактично витратами, які мають постійний характер, на харчування дитини та не пов`язані з розвитком певних здібностей дитини. Зазначені витрати щодо харчування дитини в дошкільному навчальному закладі покриваються коштами, які отримує одержувач аліментів до досягнення дитиною 18 річного віку.

Визначивши розмір аліментів в 1/4 частці доходу, суд вказав, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами наявності підстав для стягнення аліментів у заявленому нею розмірі. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд врахував матеріальне становище відповідача, який є працездатним та не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд зробив висновок, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнувши 1 500,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахував предмет позову, складність та обсяг справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послугами та витраченим представником часом.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині задоволених вимог та розподілу судових витрат, ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність ухваленого рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам у справі.

Зазначає, що не був повідомлений про розгляд справи. Останнім часом проживає у АДРЕСА_1 , адресою реєстрації відповідача є АДРЕСА_2 .

У зв`язку із неповідомленням про розгляд справи відповідач був позбавлений можливості скористатись правами, передбаченими ЦПК України, надати заперечення із доказами, що мають значення для правильного вирішення спору.

Вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва у справі №489/3170/18 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано. Надалі, 12 грудня 2018 року у справі №489/7269/18 судовим наказом з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 у твердій грошовій формі - 50% прожиткового мінімуму на дитину.

У справі №489/7220/24 ОСОБА_5 подала позов про зміну способу стягнення аліментів на 1/4 частину всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 лютого 2025 року позов задоволено частково: змінено спосіб стягнення аліментів та відкликано судовий наказ 2018 року; також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір (1 211,20 грн) і витрати на правничу допомогу (3500 грн). Не погодившись з ухваленим рішення, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яку частково задоволено. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року розмір аліментів зменшено до 1/6 частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Витрати на правову допомогу зменшено до 2 000 грн.

Позивачка ОСОБА_2 , звертаючись до суду із цим позовом вказала, що відповідач:

- має доходи від проведення діяльності як ФОП;

- не сплачує аліменти;

- не має інших дітей, що не відповідає обставинам справи та вплинуло на прийняття необґрунтованого рішення.

Вказує, що судом не враховано, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 07 листопада 2024 року ФОП ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність.

Також суд не врахував, що відповідач на теперішній час перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Судом не враховано, що у відповідача відсутня заборгованість із сплати аліментів згідно судового наказу №489/7269/18 та не враховано рішення у справі №489/7220/24 про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини.

Солом`янський районний суд міста Києва у справі №760/2766/24 викладеного вище не врахував, що призвело до порушення статті 183 СК України, оскільки не встановив, чи дозволяє матеріальне становище платника сплачувати аліменти на двох дітей у сумарному розмірі понад третину доходу. Сума аліментів має бути розподілена на двох дітей порівну ? по 1/6 доходу (16,67%).

Таким чином, суд допустив порушення принципу рівності прав дітей на утримання, а також не врахував чинне рішення у справі №489/7220/24, що є істотною процесуальною помилкою.

Вказує, що стягнутий розмір судових витрат є неспівмірним із складністю справи та часом, витраченим адвокатом.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, від 26 жовтня 2022 року №759/22898/20, від 14 листопада 2018 року №372/2393/17, від 20 червня 2019 року №632/580/17.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

5. Позиція учасників справи.

30 червня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.

В обґрунтування пояснень посилається на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги.

Вказує на пропуск скаржником строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та зловживання останнім процесуальними правами.

Вказує, що з дати відкриття провадження у справі № 760/2766/24, тобто з 22 лютого 2024 року до 07 листопада 2024 року (протягом 9 місяців) скаржнику надходила кореспонденція на зареєстровану адресу і у нього були усі можливості в отриманні ухвали суду та копії позовної заяви.

Та обставина, що відповідач не скористався процесуальними правами, передбаченими ЦПК України, не може свідчити про порушенням судом першої інстанції статей 43,178 ЦПК України.

Із змісту апеляційної скарги та доданих документів до неї, а саме з аналізу постанови Миколаївського апеляційного суду по справі № 489/7220/24 від 23 квітня 2025 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину убачається аналогічна поведінка скаржника в умисному ігноруванні наявним судовим провадженням та умисне зловживання процесуальними правами.

Уважає посилання на судову справу №489/7220/24 та вказану вище постанову безпідставними, оскільки рішення по справі № 760/2766/24 від 18 березня 2025 року ухвалено раніше згаданої постанови.

Щодо не повідомлення інформації, про яку вказує скаржник, зазначає, що про особисте життя відповідача не було нічого відомо і запитати чи дізнатись про його матеріальний стан не було можливості.

Вказує, що при вирішенні питання щодо зменшення аліментів суд повинен враховувати правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, відповідно до якого зміна сімейного стану апелянта, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

В апеляційній скарзі скаржником не доведено належними та допустимими доказами, крім зобов`язання по сплаті аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_1 , народженого в іншому шлюбі, обставин зміни його майнового стану. Припинення ФОП ОСОБА_1 07 листопада 2024 року тільки вказує на умисел уникнути відповідальності щодо обов`язку по сплаті аліментів в розмірі, встановленому чинним законодавством та необхідним для належного фізичного, духовного та морального розвитку сина.

Вказує, що згідно аналізу доданих до апеляційної скарги доказів убачається, що скаржник навмисно приховує свої доходи, щоб зменшити розмір аліментів на дитину, є працездатним, фізично здоровим та здатним сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 лютого 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. Згідно з доданою до апеляційної скарги виписки з ЄДР ФОП ОСОБА_1 займався такими видами економічної діяльності як монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, електромонтажними роботами, тощо, що підтверджує затребуваність працівників таких професій на ринку праці, а отже і можливість знову займатись підприємницькою діяльністю або працевлаштуватись за фахом на будь-яке спеціалізоване підприємство.

Оскільки скаржник не надав доказів погіршення стану здоров`я, позивачка уважає, що його особисті зобов`язання по утриманню іншої дитини, наявність боргів та відсутність постійного заробітку, жодним чином не повинно ставити в залежність можливість спільного сина отримувати належне утримання та виплату аліментів в розмірі, визначеному положеннями чинного законодавства та справедливо призначених судом першої інстанції.

Вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом та документально підтвердженим.

Вказує, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 4 500,00 гривень.

Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

01 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 , які в цілому дублюють доводи апеляційної скарги.

Вказує, що заявлені ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 гривень є завищеними та необґрунтованими.

Просить пояснення ОСОБА_2 до уваги не приймати, оскаржуване рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

До апеляційної скарги скаржником додано: виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформацію з Єдиного реєстру боржників, копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 , копію листа ТОВ "ММТ Плюс" №26 від 13 січня 2023 року, копію довідки ТОВ "Укрспецсистемс" від 25 жовтня 2024 року, копію постанови Миколаївського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року у справі №489/7220/24.

Вирішуючи питання про приєднання наданих скаржником доказів, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Ураховуючи обставини цієї справи, відсутність відомостей у справі про участь відповідача під час розгляду справи, те, що предмет позову у справі є стягнення аліментів на утримання дитини, з метою всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, колегія суддів ухвалила прийняти долучені до апеляційної скарги докази.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с. 16).

Згідно даних довідки про реєстрацію місця проживання особи убачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 17).

Згідно даних витягу з реєстру територіальної громади від 08 січня 2024 року убачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований із матір`ю за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 18).

Згідно даних довідки про заробітну плату та інші доходи виданої Управлінням освіти 17 січня 2024 року убачається, що за період із січня 2023 року по грудень 2023 року розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_2 склав 118 243,64 гривень (а.с. 19).

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини відмовлено (а.с. 23-25).

Матеріали справи містять квитанції про оплату ОСОБА_2 за харчування ОСОБА_3 у дошкільному закладі (а.с. 26-27 зворот).

Відповідно до даних листа ТОВ "ММТ Плюс" №26 від 13 січня 2023 року убачається, що згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 25 червня 2021 року ВП НОМЕР_4 про стягнення аліментів із заробітної плати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 борг становить 35 302,00 гривень. За період з 10 березня 2021 року по 10 січня 2023 року ТОВ "ММТ Плюс" перераховано аліментів на користь ОСОБА_5 в сумі 42 614,77 гривень, в тому числі сплата боргу на суму 26 376,77 гривень. Станом на 10 січня 2023 року (дату звільнення) залишок суми боргу становить 8 925,23 гривень (а.с. 93).

Згідно даних довідки ТОВ "Укрспецсистемс" №УСС00000053 від 25 жовтня 2024 року убачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ "Укрспецсистемс" з 15 серпня 2024 року. На теперішній час займає посаду майстер будівельних та монтажних робіт. Дохід за період з 15 серпня 2024 року по 30 вересня 2024 року склав 38 222,45 гривень (а.с. 94).

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 лютого 2025 року змінено розмір та спосіб стягнення аліментів, які були стягнуті з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 за судовим наказом Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 грудня 2018 року у цивільній справі №489/7269/18. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення суду законної сили та до повноліття дитини. Відкликано судовий наказ, виданий Ленінським районним судом міста Миколаєва по справі №489/7269/18 від 12 грудня 2018 року, після набрання рішенням законної сили. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04 лютого 2025 року в частині визначення розміру стягнутих аліментів та витрат на правову допомогу змінено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до повноліття дитини. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати, понесені на надання правової допомоги в суді першої інстанції в розмірі 2 000,00 гривень (а.с.95-100).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року оскаржується в частині стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 лютого 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття та в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500,00 гривень, отже в іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частинами 2, 3 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини 7, 8 статті 7 СК України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частин 2, 3 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Як передбачено частинами 1-3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу)платника аліментів (частини 1, 2 статті 182 СК України).

Згідно із частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частин 6, 8 статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно частини 10 вказаної статті якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Частиною 6 статті 128 ЦПК України визначено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Із змісту позовної заяви убачається, що позивачкою зазначено, що місцем реєстрації відповідача є АДРЕСА_2 . Останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Згідно даних копії паспорту відповідача адресою реєстрації останнього є АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Згідно даних запитів Солом`янського районного суду міста Києва убачається, що судом, згідно частини 6 статті 187 ЦПК України, до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області зроблено запити щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 (а.с. 38-39).

Матеріали справи не містять відповіді на вказані запити.

Згідно даних відповіді №459287 від 21 лютого 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру убачається за параметрами " ОСОБА_1 " особу не знайдено (а.с. 40).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 41).

Згідно даних супровідного листа від 26 березня 2024 року копію ухвали та копію позовної з додатками направлено відповідачу за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 46).

Матеріали справи не містять відомостей щодо вручення вказаного поштового відправлення.

Ураховуючи відсутність у матеріалах справи відомостей про вручення ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви, ураховуючи те, що така направлена на адресу, за якою відповідач не зареєстрований, апеляційний суд погоджується із доводами скаржника, що матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року в оскарженій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила суд стягнути аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 01 січня 2023 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( частина 1 статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

Звертаючись до суду із позовом, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для стягнення аліментів саме в заявленому розмірі (1/2 частини від заробітку).

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню із відповідача апеляційний суд враховує, що з відповідача на користь ОСОБА_5 постановою Миколаївського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Також судом враховано, що відповідач є працездатним та не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

З урахуванням вимог статті 182 СК України, зокрема, доказів наявності у платника аліментів інших дітей, відсутності в матеріалах справи будь-яких даних щодо матеріального становища відповідача, наявності у останнього рухомого та нерухомого майна, грошових колегія суддів вважає, що розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має бути визначений в розмірі 1/6 частині всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, вимоги скаржника про відмову у задоволенні позову відхиляються колегію суддів, оскільки ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , тому зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Колегія суддів не убачає підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення аліментів з 01 січня 2023 року, оскільки відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Підстав для застосування частини другої статті 191 СК України у цій справі апеляційним судом не установлено.

Відтак, оскільки до суду ОСОБА_2 звернулась 02 лютого 2024 року, отже саме з цієї дати слід стягувати аліменти з відповідача.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Звернувшись до суду із позовом позивачка вказала, що розмір витрат на професійну правничу допомогу склав 4 400,00 гривень.

На підтвердження заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви долучено: копію договору про надання правової допомоги №30/01 від 30 січня 2024 року (а.с. 28); копію заяви №1 до договору №30/01 від 30 січня 2024 року (а.с. 29); копію рахунку - фактури №12 від 30 січня 2024 року (а.с. 30); копію платіжної інструкції №@PL057884 (а.с. 31); копію акту приймання - передачі виконаних робіт від 02 лютого 2024 року (а.с. 32).

30 січня 2024 року між ОСОБА_2 та ТОВ "1 Правова компанія" укладено договір №30/01 про надання правової допомоги згідно умов якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе обов`язки по наданню правової допомоги, а саме комплексних юридичних послуг замовнику, які полягають у здійсненні представництва і захист прав і законних інтересів замовника у всіх органах та організаціях України незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, а також в судах України з питань визначених сторонами окремими заявками, що є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 3.1 договору визначено, що вартість заявлених об`ємів робіт визначається в заяві до договору. Загальна вартість договору визначається від загальної кількості заяв, шо є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до даних заяви №1 до договору №30/01 від 30 січня 2024 року виконавець взяв на себе зобов`язання:

- розробка тексту позовної заяви про стягнення аліментів, вартість послуги 3 900,00 гривень;

- формування документів для сторін та суду в інтересах замовника з метою подачі їх до суду, вартість послуги 500,00 гривень.

Згідно пункту 2 заяви загальна вартість робіт (послуг) за цією заявою №1 становить 4 400,00 гривень.

Згідно даних платіжної інструкції №@2PL057884 від 30 січня 2024 року убачається, що ОСОБА_2 сплатила на рахунок ТОВ "1 Правова компанія" 4 400,00 гривень (а.с. 31).

02 лютого 2024 року між ОСОБА_2 та ТОВ "1 Правова компанія" підписано акт приймання-передачі виконаних робіт відповідно до якого довіритель підтвердив, що виконавцем виконані наступні роботи (надані послуги), щодо вчинення фахівцями та адвокатами ТОВ "1 Правова компанія" захисту і представлення інтересів замовника у справі про стягнення аліментів на неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: розроблено текст позовної заяви про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини; розроблено текст клопотання про витребування доказів; сформовано пакет документів для сторін та суду. Клієнт прийняв належно виконані роботи на суму 4 400,00 гривень (а.с. 32).

Ураховуючи положення статті 141 ЦПК України, часткове задоволення позову, складність справи та виконані роботи, критерії обґрунтованості та пропорційності витрат позивачки до предмету спору, критерії розумності судових витрат, колегія суддів уважає, що обґрунтований та справедливий розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції за підготовлену позовну заяву становить 1 500,00 гривень.

Відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Установлено, що у письмових поясненнях на апеляційну скаргу позивачка вказала, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 4 500,00 гривень.

Відповідно до даних заяви від 03 червня 2025 року №2 до договору №30/01 від 30 січня 2024 року убачається, що виконавець взяв на себе зобов`язання із розробки пояснень на апеляційну скаргу у справі №760/2766/24.

Загальна вартість робіт за цією заявою становить 4 500,00 гривень (пункт 2 заяви).

Згідно даних платіжної інструкції @2PL258629 від 18 червня 2025 року ОСОБА_2 на рахунок ТОВ "1 Правова компанія" сплачено 4 500,00 гривень.

Згідно даних акту приймання-передачі виконаних робіт від 20 червня 2025 року убачається, що довіритель підтвердив, що виконавцем були виконані наступні роботи, а саме: розроблено текст пояснення на апеляційну скарга у справі №760/2766/24 гривень.

За установлених обставин, колегія суддів, врахувавши складність справи та виконані роботи у суді апеляційної інстанції, часткове задоволення апеляційної скарги, предмет позову не є складний та не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, критерії розумності судових витрат, робить висновок, що обґрунтований та справедливий розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, які підлягають стягнення з відповідача на користь позивачки, становить 2 000,00 гривень.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року в оскарженій частині щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно та в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500,00 гривень скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 лютого 2024 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Стягнути Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в суді першої інстанції, 1 500,00 гривень.

Стягнути Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, 2 000,00 грн

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова