Провадження № 2/545/552/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2025 Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді: Стрюк Л.І.,

з участю секретаря: Гаврися В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовується тим, що згідно з виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 14.06.2017, зареєстрованого в реєстрі за №4266, звернено стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» заборгованості в розмірі 32 268,78грн. Про накладення арешту на майно на підставі постанови державного виконавця позивач дізнався у жовтні 2021 року. Копію виконавчого напису позивач та його представник не отримували, не ознайомлені з ним. Зазначив, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, заборгованість за кредитним договором не є безспірною, кредитний договір між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення, крім того будь-яких письмових вимог про сплату боргу позивач не отримував.

Просив визнати вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути судові витрати.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши письмові пояснення, у яких заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності, розгляд справи просила проводити без її участі.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу (на разі Київського міського нотаріального округу) Завалієв А.А. у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича від 14.06.2017, зареєстрованого в реєстрі за №4266, звернено стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором від 26.02.2015 та розрахунку заборгованості з період з 26.02.2015 по 09.04.2017 станом на 09.04.2017 у сумі 32 268,78грн, яка складається з: 15 000грн заборгованість за тілом кредиту; 4 007,59грн - заборгованість за відсотками; 10 348,39грн заборгованість за пенею; 900грн заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу; 500грн заборгованість по штрафам (фіксована частина); 1 512,80грн заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) (а.с.75).

Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників від 11.04.2024 на виконанні у Полтавському відділі державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувають виконавчі провадження №55119480, №59036701, за якими боржником є ОСОБА_1 , згідно із документами які видані приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А.(а.с.14).

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п. п. 282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно п. 3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно із відомостями, що зазначені у виконавчому написі, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором від 26.02.2015 за період з 26.02.2015 по 09.04.2017, що складає 32 268,78грн, в тому числі: 15 000грн заборгованість за тілом кредиту; 4 007,59грн - заборгованість за відсотками; 10 348,39грн заборгованість за пенею; 900грн заборгованість по пені за несвоєчасність сплати боргу; 500грн заборгованість по штрафам (фіксована частина); 1 512,80грн заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості).

Доказів того, що ОСОБА_1 отримував будь-які вимоги про усунення порушень за кредитним договором, суду не надано.

Вищевикладене свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Згідно з п. 5.1 та п. 5.2 п. 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Як вбачається з матеріалів справи приватним нотаріусом було вчинено оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору (анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послух у ПриватБанку) б/н від 26.02.2015, який нотаріально не посвідчений, та не забезпечений іпотекою, тобто з фактичним порушенням переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно вищевказаних вимог Закону виконавчий напис нотаріуса вчиняється на оригіналах документів (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлюють заборгованість, але оспорюваний виконавчий напис вчинено на окрему бланку нотаріальних дій.

У правовій позиції Верховного суду України викладеної в постанові від 5 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача про застосування відмову в позові за спливом позовної давності з огляду на таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом під час розгляду справи встановлено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено 14.06.2017, із цим позовом до суду позивач звернувся 15.04.2024.

За твердженням позивача, про існування виконавчого напису він дізнався лише у жовтні 2021 року.

Відповідачем не спростовано вищезазначене твердження позивача та не доведено того факту, що він дізнався або мав дізнатися про вчинений виконавчий напис до жовтня 2021 року.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати по справі відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 263, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем від 14.06.2017, який зареєстровано в реєстрі за №4266, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 26.02.2015 за період з 26.02.2015 по 09.04.2017 станом на 09.04.2017 в розмірі 32 268,78грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк