Єдиний унікальний номер справи № 376/3038/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_1 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_1 , про визнання права власності на майно набуте під час шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_1 .

До проведення підготовчого судового засідання сторони дійшли висновку щодо можливості укладення мирової угоди, за якою не заперечують проти визнання за ОСОБА_2 права власності на: частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею - 70,80 кв.м.. житловою площею - 50,20 кв.м.; частину земельної ділянки, площею - 0,1 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:069:0035, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); частину земельної ділянки, площею - 0,05 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:069:0036, призначена для ведення особистого селянського господарства; частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею - 70,80 кв.м.. житловою площею - 50,20 кв.м.; частину земельної ділянки, площею - 0,1 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:069:0035, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); частину земельної ділянки, площею - 0,05 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:069:0036, призначена для ведення особистого селянського господарства;

- визнання за ОСОБА_3 права власності на: частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею - 70,80 кв.м., житловою площею - 50,20 кв.м.; частину земельної ділянки, площею - 0,1 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:069:0035, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); частину земельної ділянки, площею - 0,05 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:069:0036, призначена для ведення особистого селянського господарства.

Сторони подали до суду спільну письмову заяву, в якій просять затвердити вказану мирову угоду. Зазначена спільна заява та мирова угода приєднані до справи.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 11.10.2023 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та провадження у справі за вказаним позовом закрито.

Не погоджуючись із ухвалою суду, 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи, просила апеляційний суд скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

19 травня 2025 року до апеляційного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

02 червня 2025 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій остання просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду позову про визнання права власності на майно набуте під час шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

У судове засідання, призначене на 12.06.2025 року, сторони не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлялась.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків:

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про затвердження мирової угоди, зазначив, що умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують прав жодної із сторін, а тому затвердив її, а провадження по справі закрив.

Основним доводом апеляційної скарги було те, що суд першої інстанції не перевірив, чи не суперечить закону умови мирової угоди та чи не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб та безпідставно дійшов суперечливого висновку про затвердження мирової угоди про визнання права власності на нерухоме майно за позивачкою та відповідачкою.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта.

Відповідно до ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Ч.5 ст.207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними;

Як убачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є позивачка ОСОБА_2 , відповідачка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Всі троє прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та оформили спадкові права на частину спадкового майна, зокрема земельну ділянку кадастровий номер :04:006:0023, площею 2, 5702 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по 1/3 частині кожному, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.09.2021 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 також є спадкоємцем, подала заяву про прийняття спадщини, тому розподіл спірного майна між позивачем та відповідачем фактично порушує її інтереси.

Не може бути прийнята судом апеляційної інстанції позиція відповідача про те, що апелянт має право лише на частину майна, до іншого майна вона не має жодного відношення.

Дані обставини підлягають встановленню в ході розгляду справи по суті, однак в даному випадку вони судом не досліджувались.

Не можуть бути прийняті і заперечення щодо надання нових доказів апелянтом до суду апеляційної інстанції, оскільки доказів належного повідомлення про судове засідання матеріали справи не містять.

Вони стосуються тих обставин, які судом не досліджувались і не були предметом його розгляду.

У зв`язку з відсутністю направлення судового рішення апелянту та отримання нею тексту ухвали суду до зазначеної нею дати ухвалою Київського апеляційного суду від 02.05.2025 року строк на апеляційне оскарження було поновлено.

За таких умов, доводи відповідача не можуть бути прийняті судом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року скасувати.

Справу направити до Сквирського районного суду Київської області для продовження розгляду позову про визнання права власності на майно набуте під час шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько