Харківський районний суд Харківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/906/21

Провадження № 2 /635/2618/2025

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карасави І.О.,

секретаря судового засідання Дерелюк К.О.,

учасники справи:

позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ»,

представник позивача Шевченко Дмитро Васильович, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

УСТАНОВИВ:

04 лютого 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.

В позовній заяві ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 13 788,81 грн, три проценти річних 1 186,47 грн., інфляційні втрати 4 669,74 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що на ім`я відповідача відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за яким відповідачу здійснювалось газопостачання. Внаслідок систематичного нехтування відповідачем своїми обов`язками щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилась заборгованість, яка за період з 30 листопада 2016 року по 31 грудня 2020 року склала 13 788,81 грн, та не погашена станом на момент подання позову до суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2023 року вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 лютого 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 06.12.2023 цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання було направлено за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2024 року цивільну справу було прийнято в провадження судді Карасави І.О., призначено судове засідання.

Представник позивача Погрібна Т.С. у судове засідання не з`явилась, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

27 серпня 2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що він не вважає себе належним відповідачем по справі, оскільки він не є власником зазначеного буд. 14. Також зазначив, що окрім цього, він ніколи фактично не користувався зазначеним майном, а в будинку лише зареєстрований, з 2012 року він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Також представник відповідача зазначає, що ТОВ «Харківгаз збут» звернулось до суду з позовом 04.02.2021. У позові позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги з 30 листопада 2016 року по 31 грудня 2018 року, тому наявні підстави для застосування строків позовної давності.

Представник відповідача Скробот В.А. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» та ОСОБА_3 .

Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» з 01 липня 2015 року функції постачання та розподілу природного газу розділені.

Оператором газотранспортної системи є суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність із розподілу природного газу на користь третіх осіб (замовників).

Постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який здійснює діяльність із постачання природного газу (ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ»).

Відповідно до пункту 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРС споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділ VІ кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачем було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» №156 від 31 грудня 2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VІ кодекс ГРС договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до пункту 1 розділу 2 «Правил постачання природного газу» підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189VIII від 02 квітня 2020 року послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних. Пункт 5 частини 2 статті 7 Закону встановив обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками- і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватись документально.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначена правова позиція міститься у Постанові ВСУ від 20 квітня 2016 року, справа №6-2951 цс 15, також аналогічна позиція висвітлена в Ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року у справі №212/4917/15ц.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склались фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

АТ «Харківгаз» відповідно до Постанов НКРЕКП зокрема, №789 від 13 березня 2015 року, №2284 від 08 вересня 2015 року, №809 від 19 червня 2017 року в контексті обставин даної справи проводить господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області, тобто, є Оператором ГРМ.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ необхідних для нього об`ємах, а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строку та порядку, що визначені договором.

Таким чином судом встановлено, що ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» надає послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_3 , за якою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки по особовому рахунку споживача ОСОБА_3 особовий рахунок № НОМЕР_1 , відповідач на момент виникнення заборгованості був споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_3 .

З довідки про заборгованість за природний газ перед ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» судом було встановлено, що заборгованість (основний борг за період з 30 листопада 2016 року по 31 грудня 2020 року) склала 13 788,81 грн, сума трьох процентів річних 1 186,47 грн, інфляційних втрат 4 669,74 грн.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 версеня 2015 року за №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу віднесено до комунальних.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживачів оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 є споживачем послуг з газопостачання, та заборгованість за несплату послуг з газопостачання за період з 30 листопада 2016 року по 31 грудня 2020 року, яка склала 13 788,81 грн. є не погашена станом на момент подання позовної заяви до суду, що підтверджується розрахунком суми заборгованості.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження погашення відповідачем станом на момент розгляду справи суми основного боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за договором постачання природного газу.

Разом з тим, відповідач у письмовому вигляді подав до суду клопотання про застосування строків позовної давності, в якому зазначив, що заборгованість у розмірі 13 788,81 грн виникла у період з 30 листопада 2016 року по 31 грудня 2020 року. Просив суд під час прийняття рішення застосувати строки позовної давності передбачені статтею 256 ЦК України, як до основного зобов`язання, так і до вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

З аналізу статей 257-259 ЦК України, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин щодо стягнення заборгованості за послуги з газопостачання застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Зміна тривалості позовної давності за домовленістю сторін не відбувалась. Переривання строку позовної давності судом також не встановлено.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК).

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання є обґрунтованими, а відповідачем у справі було заявлено про сплив позовної давності, то суд застосовує до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки такого спливу, а саме задовольняє позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» суми основного боргу частково у розмірі 5 521,21 грн за період з 28.02.2018 по 31.12.2020, тобто у межах трьохрічного строку позовної давності.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційні втрати

За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).

Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК .

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З довідки про заборгованість за природний газ перед ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ»(а.с. 5) вбачається заборгованість 3% річних у сумі - 1 186,47 грн та інфляційних втрат у розмірі 4 669,74 грн вищевказане нарахування було проведено за період з 31.12.2017 по 31.12.2020.

Разом із тим, главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК).

26 квітня 2017 року Верховний Суд України у справі №3-1522гс16 сформулював правову позицію щодо обчислення перебігу строку позовної давності, в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат після виконання боржником основного зобов`язання.

Так вимоги про стягнення грошових коштів передбачених статтею 625 ЦК України не є додатковими вимогами, в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу строку позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення строку позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог, та наявність правових підстав для застосування до цих правовідносин строку позовної давності, та задовольнити частково стягнення нарахованої заборгованості 3 % річних у сумі - 1148,16грн та інфляційних втрат у розмірі 4 478,08грн за період з 28.02.2018 по 31.12.2020, тобто у межах трьохрічного строку позовної давності.

Згідно платіжного доручення №56 від 15 січня 2021 року, позивачем при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 288,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» заборгованість за надані послуги з газопостачання у розмірі 5 521,21 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» суму інфляційного збільшення боргу за спожиті комунальні послуги з газопостачання у розмірі 4 478,08 гривень та три процентів річних від простроченої суми боргу за спожиті комунальні послуги з газопостачання у розмірі 1 148,16 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» судові витрати у розмірі 1 288,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», , місцезнаходження: 61093, м. Харків, вул. Болбочана Петра, буд.54.

Відповідач ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Суддя І.О. КАРАСАВА