Ухвала

29 липня 2025 року

м. Київ

справа № 333/3124/24

провадження № 61-9715ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 січня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпієць 2016» про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відключення його квартири АДРЕСА_1 від енергопостачання; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Комунарськиий районний суд м. Запоріжжя рішенням від 02 грудня 2024 року позов задовольнив частково. Визнав дії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпієць 2016» щодо відключення квартири АДРЕСА_1 від енергопостачання протиправними. Стягнув з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпієць 2016» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн. У решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Комунарськиий районний суд м. Запоріжжя додатковим рішенням від 02 січня 2025 року стягнув з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпієць 2016» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 1 000,00 грн.

Запорізький апеляційний суд постановою від 25 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а додаткове рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 січня 2025 року - без змін.

23 липня 2025 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 січня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 червня 2025 року у цій справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимоги про захист прав споживачів з ціною позову, що не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 60 = 181 680,00 грн).

Таким чином справа № 333/3124/24 є малозначною в силу вимог закону.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22)).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення ухвалені у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 січня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 25 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Олімпієць 2016» про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов