К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року місто Київ

справа № 757/22580/24-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/6598/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду міста Києва у складі судді Остапчук Т.В. від 16 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору: Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління, про стягнення безпідставно отриманих коштів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

14 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Київської області у справі № 539/4355/18 з нього на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк", Банк) стягнуто заборгованість в розмірі 16 346 грн 06 коп. Дане рішення суду з 7 травня 2019 року перебувало на примусовому виконанні у Лубенському відділі державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління (далі - Лубенський ВДВС). У ході примусового виконання рішення суду він повністю сплатив заборгованість у розмірі 16 346 грн 06 коп. Однак, 20 квітня 2023 року з його особистого карткового рахунку було списано кошти в розмірі 5 724 грн 47 коп. з призначенням платежу "стягнення відповідно до виконавчого провадження". Після цього він звертався до АТ КБ "Приватбанк" та Лубенського ВДВС з проханням надати інформацію щодо списання грошових коштів з рахунку в сумі 5 724 грн 47 коп. та повернути безпідставно списані кошти. З наданих відповідей не вбачається наміру ні АТ КБ "Приватбанк", ні Лубенського ВДВС повернути безпідставно отримані грошові кошти.

Посилаючись на те, що підстави для списання грошових коштів в межах виконавчого провадження відсутні, оскільки рішення суду ним повністю виконано, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ "Приватбанк" безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 5 724 грн 47 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними доказами безпідставного списання грошових коштів в сумі 5 724 грн 47 коп., оскільки списання відбулося з метою примусового виконання рішення суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що суд невірно витлумачив та застосував положення статті 1212 ЦК України, не надав належної правової оцінки поданим доказам.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ "Приватбанк" - Хитрова Л.В. зазначаєпро безпідставність її доводів, оскільки судом вірно надано оцінку усім обставинам справи. Також посилається на те, що заборгованість по кредиту була погашена ОСОБА_1 17 травня 2019 року, а тому грошові кошти не могли бути зараховані Лубенським ВДВС на погашення кредитної заборгованості. Списання коштів здійснено органами ДВС помилково, то й нести відповідальність має саме Лубенський ВДВС. Також зазначає, що позивачем не надано належних доказів зарахування на рахунок відповідача грошових коштів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2019 року у справі № 539/4355/18 позов АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 жовтня 2011 року в розмірі 16 346 грн 06 коп. та судові витрати у розмірі 1 630 грн 55 коп.

На виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2019 року у справі № 539/4355/18 судом 14 березня 2019 року видано виконавчий лист.

7 травня 2019 року державним виконавцем Лубенського ВДВС відкрито виконавче провадження № 59005101 з примусового виконання виконавчого листа № 539/4355/18 від 14 березня 2019 року.

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 14 квітня 2023 року по 19 квітня 2023 року, наданої АТ КБ "Приватбанк", станом на 19 квітня 2023 року на рахунку обліковувалися грошові кошти 5 724 грн 47 коп.

Згідно платіжного доручення № 4555 від 21 квітня 2023 року Лубенським ВДВС на користь АТ КБ "Приватбанк" перераховано грошові кошти в розмірі 4 931 грн 34 коп. з призначенням платежу "борг ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" № 539/4355/18, кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача".

Згідно довідки, виданої АТ КБ "Приватбанк", станом на 26 квітня 2023 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед Банком.

26 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Лубенського ВДВС із заявою про долучення до ВП № 59005101 довідки про відсутність заборгованості. Також у заяві просив надати йому інформацію про списання коштів з рахунку та інформацію на який рахунок в подальшому було перераховано грошові кошти.

Постановою державного виконавця від 6 червня 2023 року виконавче провадження № 59005101 закінчено у зв'язку з повним виконанням рішення згідно виконавчого документу.

На звернення ОСОБА_1 від 23 лютого 2024 року Лубенське ВДВС листом вих. № 24.9/13748 від 1 березня 2024 року повідомило про те, що у період з 7 травня 2019 року по 6 червня 2023 року у відділі перебувало виконавче провадження № 59005101 з примусового виконання виконавчого листа № 539/4355/18 від 14 березня 2019 року, виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 16 346 грн 06 коп. Також у листі зазначено, що 20 квітня 2023 року з метою примусового виконання рішення державним виконавцем з карткового рахунку ОСОБА_1 у АТ КБ "Приватбанк" було списано 5 724 грн 47 коп. та розподілено в межах виконавчого провадження (4 931 грн 34 коп. - борг на користь стягувача, 493 грн 13 коп. - виконавчий збір, 300 грн - витрати виконавчого провадження); після списання державним виконавцем коштів з рахунку від ОСОБА_1 26 квітня 2023 року надійшла довідка про відсутність заборгованості.

Листом від 21 березня 2024 року № 20.1.0.0.0/7-240223/31372 на звернення ОСОБА_1 від 23 лютого 2024 року, АТ КБ "Приватбанк" повідомило, що на адресу Банку надійшла платіжна інструкція на примусове списання (стягнення) коштів з рахунку в сумі 18 280 грн 67 коп., яка оформлена Лубенським ВДВС. Грошові кошти було списано в межах залишку на рахунку.

На звернення ОСОБА_1 від 27 березня 2024 року Лубенське ВДВС листом вих. № 24.9/18679 від 5 квітня 2024 року повідомило аналогічну інформацію як і в листі вих. № 24.9/13748 від 1 березня 2024 року. Крім цього повідомило, що державним виконавцем вже було направлено до АТ КБ "Приватбанк" вимогу про повернення надмірно стягнутих коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 .

На адвокатський запит від 13 травня 2024 року адвоката ОСОБА_1 - ОСОБА_2 Лубенське ВДВС листом вих. № 24-9/24431 від 17 травня 2024 року повідомило про наявність перебування у Відділі у період з 7 травня 2019 року по 6 червня 2023 року виконавчого провадження № 59005101 з примусового виконання виконавчого листа № 539/4355/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк"

заборгованості в розмірі 16 346 грн 06 коп. Також Лубенське ВДВС повідомило, що в матеріалах виконавчого провадження наявна довідка про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 перед АТ КБ "Приватбанк", але відомості щодо внесення боржником грошових коштів за період з 8 травня 2019 року по 19 квітня 2023 року в рахунок погашення заборгованості перед АТ КБ "Приватбанк" у Відділі відсутні.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі

сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

За змістом статті 1212 ЦК України передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року в справі № 320/5877/17, від 14 грудня 2021 року в справі № 643/21744/19).

Установлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2019 року в справі № 539/4355/18, яке перебувало на примусовому виконанні у державній виконавчій службі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 346 грн 06 коп. та судові витрати в сумі 1 630 грн 55 коп.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що заборгованість по кредиту він сплатив у 2019 році, тому є безпідставним списання з нього в ході виконавчого провадження, а саме 20 квітня 2023 року, грошових коштів в розмірі 5 724 грн 47 коп. на користь АТ КБ "Приватбанк". Такі грошові кошти підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження здійснення зарахування на банківський рахунок відповідача грошових коштів, позивачем надано платіжну інструкцію № 4555 від 21 квітня 2023 року, згідно якої Лубенським ВДВС перераховано АТ КБ "Приватбанк" грошові кошти в сумі 4 931 грн 34 коп. (а.с. 121).

Відповідач у відзиві на позов визнав факт помилкового зарахування на його рахунок грошових коштів в сумі 4 931 грн 34 коп. в якості погашення боргу ОСОБА_1 (а.с. 92).

Крім того, у заяві до суду першої інстанції представник відповідача зазначає, що кошти, які просить стягнути позивач, не могли надійти на рахунок АТ КБ "Приватбанк" в якості погашення боргу, оскільки заборгованості у ОСОБА_1 перед Банком на той момент не існувало (а.с. 135). У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача також визнає, що заборгованість по кредиту погашена ОСОБА_1 ще 17 травня 2019 року, а тому кошти від ДВС не могли бути зараховані на погашення боргу. При цьому, акцентує, що оскільки списання грошових коштів органами ДВС відбулося помилково, то й нести відповідальність щодо повернення коштів має саме Лубенське ВДВС (а.с. 161).

Також обставини помилкового списання з рахунку ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" грошових коштів в сумі 4 931 грн 34 коп. підтверджується листами Лубенського ВДВС вих. № 24.9/13748 від 1 березня 2024 року та вих. № 24.9/18679 від 5 квітня 2024 року, в яких окрім іншого повідомлено ОСОБА_1 про те, що державним виконавцем було направлено до АТ КБ "Приватбанк" вимогу про повернення надмірно стягнутих коштів.

Сукупний аналіз наведених обставин вказує на те, що заборгованість, яка визначена рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2019 року в справі № 539/4355/18, повністю погашена ОСОБА_1 перед АТ КБ "Приватбанк" у 2019 році, що визнає відповідач; належними письмовими доказами у справі підтверджується, що Лубенським ВДВС помилково списано з рахунку ОСОБА_1 на банківський рахунок АТ КБ "Приватбанк" грошові кошти в сумі 4 931 грн 34 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову з мотивів недоведеності позивачем факту безпідставного списання грошових коштів, оскільки, за висновком суду, кошти були списані державним виконавцем з метою примусового виконання рішення суду, суд першої інстанції не врахував, що позивач належними доказами підтвердив погашення заборгованості за кредитним договором та, відповідно, повне виконання судового рішення, яке перебувало на примусовому виконанні. Таким чином, на момент списання грошових коштів правові підстави для їх стягнення були відсутні, що, відповідно до статті 1212 ЦК України, є підставою для повернення таких коштів як безпідставно набутого майна.

Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою, що у відзиві на позовну заяву відповідач фактично частково визнав позовні вимоги, зазначивши, що з усієї суми стягнутих коштів лише 4 931 грн 34 коп. було зараховано на рахунок банку для погашення боргу, а решта - на покриття витрат виконавчого провадження. За таких обставин відповідач мав вжити заходів для залучення до участі у справі Лубенського ВДВС як належного відповідача у частині розподілу стягнутих коштів.

Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про законність списання 4 931 грн 34 коп. з карткового рахунку позивача, оскільки на день такого списання кредитна заборгованість вже була повністю погашена, що прямо визнається відповідачем у відзиві на позов.

Підсумовуючи, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для стягнення з АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 4 931 грн 34 коп., як безпідставно набутих останнім.

Колегія суддів вважає безпідставнимизаперечення відповідача щодо відповідальності Лубенського ВДВС за списання коштів, оскільки положення глави 83 ЦК

України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 статті 1212 ЦК України).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення іншої частини грошових коштів в сумі 793 грн 13 коп. (5724,47-4931,34) не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, з карткового рахунку ОСОБА_1 було списано 5 724 грн 47 коп. та розподілено в межах виконавчого провадження (4 931 грн 34 коп. - борг на користь стягувача, 493 грн 13 коп. - виконавчий збір, 300 грн - витрати виконавчого провадження).

Частиною 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2018 року в справі № 921/16/14-г/15).

Отже, правові підстави для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин відсутні, оскільки кошти, стягнуті як виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні зазначеної норми. Такі кошти є встановленими законом витратами виконавчого провадження. У разі незгоди з їх стягненням боржник має право оскаржити дії або рішення державного чи приватного виконавця в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, сума грошових коштів, які підлягають стягненню з АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 на підставі статті 1212 ЦК України становить 4 931 грн 34 грн (5 724,47 грн - 493,13 грн -300 грн).

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи, а тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до частин 1, 13 статі 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 заявив вимогу майнового характеру в сумі 5 724 грн 47 коп.

Колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та задовольнила позов частково, а саме на суму 4 931 грн 34 коп. (86,14% від ціни позову).

При поданні ОСОБА_1 позовної заяви у 2024 році через систему "Електронний суд" підлягав сплаті судовий збір в сумі 968 грн 96 коп., а за подання апеляційної скарги судовий збір підлягав сплаті в сумі 1 453 грн 44 коп., що разом становить суму 2 422 грн 40 коп.

Звертаючись до суду з позовною заявою та апеляційною скаргою ОСОБА_1 надав докази звільнення його від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а також те, що позов задоволено частково (на 86,14%), з АТ КБ "Приватбанк" в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 086 грн 66 коп. (2422,40х86,14%:100), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору: Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління, про стягнення безпідставно отриманих коштів, задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 4 931 грн 34 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ) в дохід держави судовий збір в сумі 2 086 грн 66 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: