Провадження номер 2-о/756/474/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2025 року до Оболонського районного суду у місті Києві через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , подана її представником - адвокатом Левченко М.М. про встановлення факту смерті матері заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території в м. Амвросіївка, Донецька область.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України у м. Амвросіївка, Донецька область померла мати заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причини смерті: «хронічна судинно-мозкова недостатність», «церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією». Після смерті ОСОБА_2 закладами та установами окупаційної влади, створеними на території Донецької області, видано Медичне свідоцтво про смерть від 10.07.2025 Серія 21 № 213600118, Свідоцтво про смерть від 15.07.2025 НОМЕР_1 . Враховуючи те, що заявниця позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті своєї матері у позасудовому порядку, вона вимушена звернутися до суду з вказаною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 28 липня 2025 року справу передано для розгляду на розгляд головуючому судді Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31 липня 2025 року заяву залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків.

04 серпня 2025 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Левченко М.М. про усунення недоліків заяви, якою недоліки заяви усунуто.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04 липня 2025 року прийнято заяву до розгляду судом та відкрито провадження по справі, засідання призначено на 05 серпня 2025 року.

В судове засідання заявниця та її представниця не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином. При цьому, 26 липня 2025 року разом з заявою про встановлення факту смерті, представниця заявниці подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони, у якій просила розглядати справу за заявою ОСОБА_1 без її участі.

Представник заінтересованої особи - Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином.

Суд вважає можливим провести розгляд справи без участі осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про задоволення заяви виходячи з наступного.

Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_3 , батьками вказані: батьком - ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_2 .

Зі свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 25 грудня 1987 року, актовий запис № 307, встановлено, що ОСОБА_5 після укладання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 01 грудня 1992 року НОМЕР_3 , шлюб було розірвано.

Зі свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 13 липня 1993 року, актовий запис № 122, встановлено, що ОСОБА_6 після укладання шлюбу з ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 . Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_5 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 382.

Зі свідоцтва про одруження, виданого 19 липня 2002 року повторно, запис № 41, встановлено, що ОСОБА_8 після укладання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Отже, з досліджених документів встановлено, що заявниця є донькою померлої ОСОБА_2 .

Згідно з копією медичного свідоцтва про смерть серії 21 № 213600118, виданого 10 липня 2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла на тимчасово окупованій території в м. Амвросіївка, Донецька область. Судом досліджено вказане медичне свідоцтво, де причинами смерті зазначено хронічну судинно-мозкову недостатність, церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією.

Згідно з свідоцтвом про смерть, виданим Амвросіївським районним відділом запу актів цивільного стану Управління ЗАГС донецької народної республіки від 15 липня 2025 року, актовий запис № 8, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Амвросіївка, Донецька область.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Указом Президента України В.О. Зеленського № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, указом Президента України В.О. Зеленського № 133/2022 від 14 березня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому неодноразово Указами Президента України В.О. Зеленського продовжено строк дії воєнного стану в Україні продовжується й станом на час розгляду справи.

Загальновідомим фактом, який не підлягає доведенню згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України суд вважає те, що станом на день смерті ОСОБА_2 , територія міста Донецька окупована російськими загарбниками.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Відповідно до п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У листі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2021 року № 985/0/208-21 роз`яснення, що відмова у вчиненні реєстраційної дії органами державної реєстрації актів цивільного стану не є обов`язковою для встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до статті 317 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16 вересня 2014 року № 1680-VII визначено тимчасовий порядок організації місцевого самоврядування, діяльності органів місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей з метою створення умов для якнайшвидшої нормалізації обстановки, відновлення правопорядку, конституційних прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, створення умов для повернення жителів до вимушено залишених місць постійного проживання, їх реінтеграції, а також для відновлення життєдіяльності в населених пунктах у Донецькій та Луганській областях та розвитку територій. Згідно з цим Законом тимчасово, з дня набрання ним чинності з урахуванням положень Закону України «Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей», запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (стаття 1).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Відповідно до частин другої і третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Внаслідок наведених обставин, отримання свідоцтва про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення.

Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом Державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи.

Відповідно до ч. 3, 4, ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI (далі за текстом - Закон № 2398-VI) передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

У відповідності до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

Оскільки заявниця позбавлена можливості в іншому, аніж у судовому порядку встановити факт смерті своєї матері на тимчасово окупованій території, суд вважає, що факт смерті матері заявниці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території в м. Амвросіївка, Донецька область, підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і встановлення факту її смерті.

Задоволення заяви має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для проведення державної реєстрації смерті та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть згідно чинним законодавством України. Крім того, відсутність свідоцтва про смерть перешкоджає заявниці в оформленні спадщини після смерті її матері.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 19, 81, 82, 141, 229, 258, 265, 293, 315, 316, 317,430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Амвросіївка, Донецька область, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Амвросіївка, Донецька область. Причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після. закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 05 серпня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик