Справа № 573/953/23
Номер провадження 2/573/5/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

17 липня 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря с/з: Терещенко О.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Ломака Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства Агрофірма «ВЕРЕС» про витребування земельних ділянок та визнання відсутнім права оренди,

в с т а н о в и в :

06 червня 2023 року до суду поштою надійшли позовні заяви, які обгрунтовані тим, що позивачу на праві власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 належать дві земельні ділянки : з кадастровим номером :02:001:0083, площею 4,9047 га та з кадастровим номером :02:001:0132, площею 5,079 га, розташовані на території Терещенківської сільської ради Сумського району( колишнього Білопільського району) Сумської області. На підставі договорів б/н оренди земельних ділянок від 02 листопада 2015 року, укладені між ОСОБА_3 та ПП АФ «Верес», вказані земельні ділянки перебувають в користуванні ПП АФ «Верес». Однак вказаного договору ОСОБА_3 не підписувала, оскільки померла ще у 2014 році. Посилаючись на те, що договори б/н оренди земельних ділянок від 02 листопада 2015 року є неукладеними, тобто такими, що не відбулися, позивачка просить суд витребувати у ПП АФ «Верес» вказані вище земельні ділянки ( т. 1 а.с. 2-35).

Ухвалою судді від 21 червня 2023 прийнято до свого провадження об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства агрофірми «ВЕРЕС» про витребування земельних ділянок (т. 1 а.с.36).

28 серпня 2023 на адресу суду від представника відповідача ПП АФ «Верес» Мальованої І.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного.

Так, земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0132 та :02:001:0083, які належали ОСОБА_3 , перебували в користуванні приватного підприємства Агрофірма «Верес». В подальшому позивач набула право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування. Вказаними земельними ділянками підприємство користується з 2005 на підставі договору оренди землі від 21.03.2005 та додаткової угоди до нього від 05.08.2008, договору оренди землі від 22.06.2011 та договору від 02.11.2015. У в 2014 ОСОБА_3 було 79 років тому через похилий вік та самостійне проживання в Україні, відсутність рідних, які можуть надати їй допомогу, у 2014 вона переїхала до сина на постійне місце проживання, про що повідомила працівників підприємства. Оскільки в наступному році планувалося підвищення орендної плати за землю, то з нею було погоджено процедуру підписання договору наперед. За цих умов вона підписала вказаний договір, а потім в листопаді 2015 до договору було внесено запис про дату 02 листопада 2015 року.

При цьому, позивач ОСОБА_4 не надала доказів, які б підтверджували той факт, що договори оренди земельних ділянок кадастровими номерами :02:001:0132, площею 5,079 га та :02:001:0083, площею 4,9047 га є неукладеними та непідписаними ОСОБА_3 , тому відсутні підстави для задоволення вимог про витребування земельних ділянок у ПП АФ «ВЕРЕС» ( т. 1 а. с. 61-62).

01 вересня 2023 від представника позивача - адвоката Даценка А.М. надійшла відповідь на відзив, в якому останній не погоджуються із відзивом та зазначає, що ОСОБА_3 не підписувала і не могла підписати жодного договору оренди земельних ділянок з Відповідачем та актів приймання-передачі земельних ділянок, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , доказом чого є свідоцтво про її смерть, яке знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до Інформацій з Державного реєстру речових прав від 28.08.2023 за № 344334689 та №344333665 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0132 (площею 5,079 га) та :02:001:0083 (площею 4,9047 га), власницею яких є ОСОБА_2 знаходяться в оренді Відповідача на підставі договорів оренди від 02.11.2015. Дана обставина повністю спростовую твердження Відповідача, викладене у відзиві на позовну заяву про те, що використання спірних земельних ділянок здійснюється на підставі договорів 2005 року. Враховуючи викладене, представник просить критично поставитись до обставин, викладених у відзиві на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги позивача ( т. 1 а.с. 96-98).

02.11.2023 ухвалою суду задоволено клопотання позивача та представника відповідача про витребування доказів у справі ( т. 1 а. с. 126-129).

11.12.2023 ухвалою суду завдолено клопотання представника позивача про витребування доказів ( т. 1 а. с. 159).

09.01.2024 надійшла заява представника позивача про уточнення (зміну) позовних вимог ( т. 1 а.с. 188).

15.01.2024 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів ( т. 1 а.с. 196-197).

16.04.2024 ухвалою суду у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження зупинено ( т. 1 а.с. 239-241).

12.08.2024 ухвалою судді провадження у справі поновлено у зв"язку із повідомленнням судового експерта про неможливість проведення експертизи ( т. 2 а.с. 1-5, 8 ).

18.10.2024 ухвалою суду у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження зупинено ( т. 2 а.с. 42-43).

20.11.2024 ухвалою судді провадження у справі поновлено для вирішення клопотання експерта ( т. 2 а.с. 48).

13.01.2025 року надійшло повідомлення судового експерта про неможливість проведення експертизи ( т. 2 а.с. 71-74).

05.02.2025 ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду ( т. 2 а. с. 114-116).

У судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилася, її представник - адвокат Даценко А.М. уточнений позов підтримав.

Представник відповідача ПП АФ «Верес» - адвокат Ломака Ю.М. просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю та додатково зазначив, що на думку позивачки договір оренди від 02 листопада 2015 року є неукладеним у зв`язку з тим, що орендодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто раніше зазначеної в договорі дати. Однак висновок про неукладення договору виключно на підставі розбіжності дат не є достатньо обґрунтованим та не враховує фактичних обставин укладення договору.

Також позивачка посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 145/2047/16-ц, але принципово ігнорує той факт, що у тій справі обставини неукладення договору ґрунтувались на висновку про його не підписання позивачем, а факт такого не підписання підтверджений висновком почеркознавчої експертизи. У нашій справі жодної експертизи не проводено, а тому застосування цієї правової позиції є неправомірним. При цьому, саме відповідач наполягав на проведенні такої експертизи, будучи впевненим в тому, що саме Надія Петрівна підписала той договір. Через відсутність зразків її підпису та почерку таку експертизу не проведено.

Крім того, позивачка, яка заперечує проти чинності договору та стверджує про його неукладення, мала б навести переконливі контраргументи на спростування цієї позиції, однак нічого такого не наведено, попри те, що саме вона подала позов і на ній лежить тягар доказування своїх тверджень.

Крім того, згідно із Законом України "Про оренду землі" дата укладення договору не є істотною умовою договору оренди землі. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. У спірному договорі всі істотні умови (предмет оренди, строк, орендна плата, місцезнаходження ділянки) визначені належним чином. Це має принципове правове значення, оскільки якщо дата не є істотною умовою договору, то розбіжність між фактичною датою підписання та датою, зазначеною в договорі, не може бути підставою для визнання договору неукладеним. Договір набуває чинності з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов, а не з моменту внесення конкретної дати в текст договору. Таким чином, навіть якщо договір був фактично підписаний у 2014 році, а датований 2015 роком, це не впливає на його юридичну силу, за умови що всі істотні умови були узгоджені сторонами.

Більше того, право оренди ПП АФ "ВЕРЕС" зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з принципом публічності реєстру, записи в ньому презюмуються правильними, поки не буде доведено інше в судовому порядку. Позивачка не надала доказів неправомірності такої реєстрації.

Заслухавши представників сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши докази їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.01.2022 приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу Сумської області Бойко О.І., ОСОБА_2 після смерті своєї тітки ОСОБА_3 успадкувала земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0132, площею 5,0790 га, розташовану на території Терещенківської сільської ради Сумського (колишнього Білопільського) району Сумської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Улянівською державною нотаріальною конторою Білопільського району Сумської області 11.11.2010 за реєстровим №1626, який виданий Сумським обласним державним нотаріальним архівом 18.01.2022 за реєстровим №25, державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №702888, виданого Терещенківською сільською радою Білопільського району Сумської області 27.08.2002, який зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №240, на якому є відмітка Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області від 11.11.2010 про перехід права власності до ОСОБА_3 , та про реєстрацію в Поземельній книзі відділом Держкомзему у Білопільському районі Сумської області 04.05.2011 за реєстровим №00674 (т. 1 а. с. 5-7).

Також згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.01.2022 приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу Сумської області Бойко О.І., ОСОБА_2 після смерті своєї тітки ОСОБА_3 успадкувала земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0083, площею 4,9047 га, розташовану на території Терещенківської сільської ради Сумського (колишнього Білопільського) району Сумської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №702889, виданого Терещенківською сільською радою Білопільського району Сумської області 27.08.2002, який зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №241 (т. 1 а. с. 21-23).

Право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.01.2022 ( т. 1 а. с. 8, 24).

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Волгоград, росія (т. 1 а.с. 9).

02 листопада 2015 року укладено договори оренди земельних ділянок без номеру, на підставі яких дві земельні ділянки: з кадастровим номером :02:001:0083, площею 4,9047 га та з кадастровим номером :02:001:0132, площею 5,079 га, розташовані на території Терещенківської сільської ради Сумського району ( колишнього Білопільського району) Сумської області передані орендодавцем ОСОБА_3 в оренду ПП АФ «Верес» строком на 10 років з 02.11.2015 до 01.11.2025 року ( т. 1 а.с. а. 78-80, 83-84).

Право оренди ПП АФ «Верес» за вказаними договорами зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.12.2015 ( т. 1 а.с. 81-82).

Таким чином договори оренди укладені після смерті ОСОБА_3 , яка як встановлено, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до укладення вказаних договорів (т. 1 а. с. 11).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з абз. 1 ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2007 року №7 власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 4 ст. 25, ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільна правоздатність та цивільна дієздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Отже, договори оренди земельних ділянок від 02 листопада 2015 року є неукладеними, тому правовідносини за ним не виникли, бо ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи представника відповідача ОСОБА_5 про те, що договори оренди були укладені у 2014, а не в 2015 році, суд вважає недоведеними, оскільки останнім не надано належних і допустимих доказів на підтвердження цих доводів.

Так, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 судом у справі двічі призначалася судові почеркознавчі експертизи з метою встановлення чи був виконаний підпис у договорі оренди ОСОБА_3 чи іншою особою. Але експертизи не були виконані по причині відсутності порівняльного матеріалу ( т. 2 а. с. 2-5, 72-74).

Також представник відповідача ОСОБА_5 клопотав про виклик до суду свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які можуть підтвердити факт укладення та підписання договорів оренди земельних ділянок із ПП АФ "Верес" саме ОСОБА_8 за її життя, проте явка вказаних свідків до суду представником відповідача забезпечена не була.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 померла до укладення оспорюваних договорів оренди землі від 02.11.2015, стороною відповідача не доведено факт виникнення правовідносин між відповідачем і ОСОБА_3 за вказаними договорами. Натомість позивачка набула права власності на земельні ділянкі у встановленому законом порядку, протилежного суду не надано, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 71) констатувала, що зайняття земельних ділянок, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками. Тому способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок.

Крім того, належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у справі постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повністю.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судовий збір, понесений нею при у зв"язку із подачею позову до суду у сумі 4569, 60 грн

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-5, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного підприємства агрофірми «ВЕРЕС» (Сумська область, Сумський район, с. Ганнівка-Вирівська, ) про витребування земельних ділянок та визнання відсутнім права оренди, задовольнити.

Витребувати у Приватного підприємства Агрофірма «ВЕРЕС» на користь ОСОБА_2 земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:001:0083, площею 4,9047 га, розташовану на території Терещенківської сільської ради Сумського району( колишнього Білопільського району) Сумської області.

Витребувати у Приватного підприємства Агрофірма «ВЕРЕС» на користь ОСОБА_2 земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:001:0132, площею 5,079 га, розташовану на території Терещенківської сільської ради Сумського району (колишнього Білопільського району) Сумської області.

Визнати відсутнім право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:001:0083, площею 4,9047 га, розташовану на території Терещенківської сільської ради Сумського району (колишнього Білопільського району) Сумської області, зареєстроване за Приватним підприємством агрофірмою «ВЕРЕС».

Визнати відсутнім право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:001:0132, площею 5,079 га, розташовану на території Терещенківської сільської ради Сумського району (колишнього Білопільського району) Сумської області, зареєстроване за Приватним підприємством агрофірмою «ВЕРЕС».

Стягнути з Приватного підприємства агрофірма «ВЕРЕС» на користь ОСОБА_2 4569 ( чотири тисячі п"ятсот шістдесят дев"ять) грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 28.07.2025 року.

Суддя