Справа номер 145/365/25
Провадження номер 2/145/473/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.,

за участю: секретаря судового засідання Онуфрієвої А.О.

представника позивача Жикевич В.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Селище Тиврівського району Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

в інтересах якої діє адвокат Жикевич Вікторія Петрівна,

до

Гніванської міської рада Вінницького району Вінницької області, місцезнаходження: вул.Соборна, буд. 64, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області,

про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач вказує, що їй, ОСОБА_1 , належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 . Право на вказану нерухомість вона набула як голова колгоспного двору, що підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_2 на право особистої власності на будинковолодіння від 13.02.1989 року, виданим виконкомом Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області на підставі рішення Тиврівської районної ради № 143 від 21.07.1988 року. 12.03.2025 року вона звернулася до державного реєстратора з заявою про реєстрацію свого речового права на житловий будинок в АДРЕСА_1 . 14.03.2025 року реєстратор їй відмовила в реєстрації речового права з тих підстав, що свідоцтво, яким підтверджується її право на будинок, видано колгоспному двору. Тобто свідоцтво № 363 від 13.02.1989 не є тим документом з якого можна встановити набуття нею права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 77820889 від 14.03.2025. На момент втрати чинності норм про колгоспний двір, вона була єдиним членом колгоспного двору, що підтверджується випискою з по господарської книги Селищенської сільської ради за 1991-1995 рр. від 13.03.2025 р.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 до складу домоволодіння входить житловий будинок 1976 року забудови, означений літ. «А», прибудовою «а1», ганок з козирком, прибудова «а2», загальною площею приміщень - 90.5 кв.м., житловою площею - 57.1 кв.м.., допоміжною площею 33.4 кв. м., літня кухня «Б», погріб з шиєю «п/Б», гараж, сарай «Б1», сарай «б2», криниця №1, криниця №2, вигрібна яма № 3, хвіртка № 4, ворота № 5, огорожа № 6. Вартість житлового будинку АДРЕСА_1 становить 201000 грн., що підтверджується висновком про оцінку вартості нерухомого майна.

Земельна ділянка, на якій розташований будинок належить їй на праві власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 22.12.2009 року.

Просить визнати за нею ОСОБА_1 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.06.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача Жикевич В.П. позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача Гніванської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відстуності та визнання позовних вимог.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з урахуванням позиції відповідача про визнання позову, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва № 363 від 13 лютого 1989 року про право особистої власності на жилий будинок в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_1 (а.с.12). На зворотній стороні вказаного свідоцтва міститься запис про його реєстрацію 13.02.1989 у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації.

Крім цього реєстрація свідоцтва про право власності на будинковолодіння у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 13.02.1989 стверджується довідкою Гніванського ВП КП "ВООБТІ" № 74 від 13.02.2025 (а.с.6).

Згідно технічного паспорту Гніванського ВП КП "ВООБТІ" на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 до складу домоволодіння входить житловий будинок 1976 року забудови, означений літ. «А», прибудовою «а1», ганок з козирком, прибудова «а2», загальною площею приміщень - 90.5 кв.м., житловою площею - 57.1 кв.м., допоміжною площею 33.4 кв.м., літня кухня «Б», погріб з шиєю «п/Б», гараж, сарай «Б1», сарай «б2», криниця №1, криниця №2, вигрібна яма № 3, хвіртка № 4, ворота № 5, огорожа № 6 (а.с. 13-15).

Земельна ділянка, на якій розташований будинок належить позивачці на праві власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 22.12.2009 року (а.с.5).

Згідно звіту про оцінку майна ФОП ОСОБА_2 від 25.02.2025 оціночна (ринкова) вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 201000грн. (а.с.8).

Відповідно до виписки з погосподарської книги Селищенської сільської ради за 1991-1995 рр. від 13.03.2025 № 6 за особовим рахунком № НОМЕР_3 головою двору значиться ОСОБА_1 . Інші члени двору відсутні (а.с. 4).

Рішенням державного реєстратора про відмову в проведенні реєстраційних дій № 77820889 від 14.03.2025 позивачці відмовлено у реєстрації права власності на вказане нерухоме майно (а.с. 11).

Вирішуючи питання про розв`язання даного спору, суд прийшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до положень ст. 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Згідно п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, з поміж іншого, свідоцтвом про право власності або рішенням суду.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 100 Цивільного кодексу УРСР, який був чинним до 01.01.2003, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 13.02.1989 № 363 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстровано за колгоспним двором, головою якого була ОСОБА_1 та в подальшому зареєстровано в КП "ВООБТІ" за нею.

Зазначене домоволодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір».

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність».

Згідно положень ст. 17, 18, 19 Закону України "Про власність", який регулював відносини на час виникнення колгоспного двору, та частини 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору, мають ті члени колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених в цьому абзаці нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до норм Цивільного кодексу УРСР та іншого, діючого на час реєстрації права власності на спірний будинок, законодавства набула право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, суд вважає, що існують законні та достатні підстави для захисту прав позивача в судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірне домоволодіння.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує викладену в позовній заяві позицію позивача про залишення за нею суми сплаченого судового збору, а тому судовий збір залишає за позивачем.

Керуючись ст. 2, 3, 5- 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 1216, 1218, 1220, 1221, 1222, 1225, 1261, 1268 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок, 1976 року забудови, означений літ. «А», прибудовою «а1», ганок з козирком, прибудову «а2», загальною площею приміщень - 90.5 кв.м., житловою площею - 57.1 кв.м., допоміжною площею 33.4 кв.м., літню кухню «Б», погріб з шиєю «п/Б», гараж, сарай «Б1», сарай «б2», криницю №1, криницю №2, вигрібну яму № 3, хвіртку № 4, ворота № 5, огорожу № 6..

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 липня 2025 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Селище Тиврівського району Вінницької області, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Гніванська міська рада Вінницького району Вінницької області, місцезнаходження: вул.Соборна, буд. 64, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області,

Суддя Патраманський І. І.