У Х В А Л А

29.07.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Бердичівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення, та зобов`язання внести зміни до актового запису про народження, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року представник заявника адвокат Янчук М.О. звернувся до суду з указаною заявою, в якій просить: 1) встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають родинне походження від діда по материнській лінії, чеського походження - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - 22.10.2013 роки життя, уродженця села Хажин Бердичівського району Житомирської області за національністю чех; 2) зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису - Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 16 від 20.06.1950 про народження ОСОБА_4 , змінивши дані в графі національність батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з «поляк» на «чех».

При вирішенні питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, ознайомившись із змістом заяви та доданими до неї документами, виявлено, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Підстави, за наявності яких суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, визначені ч. 1 ст. 186 ЦПК України. Зокрема, пунктом 1 частини 1 вказаної статті передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У постанові Верховного Суду від 15.09.2021 у справі № 503/246/19 зазначено, що «перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо)».

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Янчук М.О., звернувся до суду із заявою щодо встановлення родинного походження заявника та його матері ОСОБА_2 від діда по материнській лінії, чеського походження - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - 22.10.2013 роки життя, за національністю чеха, а також із вимогою про зобов`язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового внести зміни до актового запису № 16 від 20.06.1950 про народження ОСОБА_4 , змінивши дані в графі національність батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з «поляк» на «чех».

Заява мотивована допущенням помилки в зазначенні національності діда заявника в актовому записі про народження матері заявника та свідоцтві про її народження, необхідністю встановлення факту чеського походження заявника для оформлення права проживання в Чеській республіці та оформлення Чеського громадянства як чеху за походженням, впорядкування документів для реалізації особистих прав.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України від 31.12.1991 № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Зазначений Указ Президента України втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27.01.1999 № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Статтею 11 Конституції України передбачено, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Відповідно до статті 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, ратифікованої Україною 09.12.1997, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 810/2732/18 зроблено висновок, що «відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу» (пункти 34, 35).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19) та постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 754/7901/19 (провадження № 61-16791св19), від 18 березня 2020 року у справі № 761/36561/19 (провадження № 61-21818св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 759/13784/19 (провадження № 61-1024св20).

Таким чином, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не лише не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а й судовому розгляду взагалі. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30 березня 2022 року у справі № 458/1176/20.

Також згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18, від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18, не підлягають розгляду в порядку окремого провадження вимоги про встановлення фактів належності до певної національності.

Отже, оскільки із змісту заяви слідує, що в її вимогах поставлено питання встановлення факту належності заявника та його матері до чеської національності, а за наведених вище обставин заява про встановлення факту належності особи до певної національності не підлягає розгляду судом у порядку цивільного судочинства, при цьому інша вимога щодо внесення зміни до актового запису про народження є похідною вимогою від зазначеної, тому у відкритті провадження в справі необхідно відмовити.

Відмова органу реєстрації актів цивільного стану, як суб`єкта владних повноважень, у внесенні змін до актового запису може бути оскаржена в судовому порядку, що передбачено п. 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5.

Керуючись ст. ст. 19, 186, 260, 269, 293, 315, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Бердичівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення, та зобов`язання внести зміни до актового запису про народження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідного судового рішення.

Суддя Л.М. Семенцова