Номер провадження: 22-ц/813/3890/25
Справа № 521/8722/24
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про визнання дій зловживанням правами, повернення апеляційної скарги,

встановив:

В провадженні апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2024 року.

22.01.2025 до Електронного Суду від адвоката Дівіної А.А., діючої від імені ОСОБА_1 надійшло клопотання про визнання зловживання процесуальними правами, у якому остання просить суд повернути апеляційну скаргу скаржнику з метою запобігання зловживанню процесуальними правами та спонукання представника ОСОБА_2 до добросовісного виконання процесуальних прав

Апеляційний суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до положень частин 2, 3 статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2024 року було вирішено спір за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у спосіб визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, яким задоволено позовні вимоги.

02.12.2024 в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет», ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду, яку ухвалою апеляційного суду від 04.12.2024 було повернуто скаржнику через порушення вимог ст.ст. 284, 287 ЦПК України.

05.12.2024 в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет», ОСОБА_2 подав до Малиновського районного суду м. Одеси заяву про перегляд заочного рішення суду, яка в подальшому, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.12.2024 була залишена без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Не погодившись з вищезазначеним заочним рішенням суду, 13.01.2025 в електронній формі через підсистему «Електронний суд» і «Електронний кабінет», ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Вказана апеляційна скарга подана з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України.

Посилання заявника про подачу апелянтом повторно за змістом трьох однакових заяв по справі, спростовується матеріалами справи, оскільки вказані процесуальні документи були подані з різних процесуальних підстав та в порядку перегляду заочного рішення, яке не є тотожним із зверненням з апеляційною скаргою на оскаржуване рішення.

Щодо посилання про сплату судового збору в меншому розмірі, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи в даному випадку предметом спору є стягнення аліментів у спосіб визнання права приватної особистої власності на нерухоме майно.

В ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» чітко визначено коло осіб, які звільняються від сплати судового збору, серед яких, позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Позов про стягнення аліментів у фіксованому розмірі чи у частці від доходу є позовом саме майнового характеру.

У такому випадку, судовий збір буде визначатися відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у позовах про стягнення аліментів - визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, а у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік (п. 6 ч. 1 ст. 176 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу, що звертаючись до суду із вказаною позовною заявою позивачкою не було визначено ціну позову, а також не було надано доказів вартості майна.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3028 гривні.

Ставка судового збору з розрахунку 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, становить 3028 х 0,4 = 1211,20 грн.

Відповідно до вимог п. п. 1.6.1 ч. 2, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (у редакції на день подачі апеляційної скарги), розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

За подачу апеляційної скарги ставка судового збору в даному випадку становила, 1211,20 х 150% = 1816,80 грн.

До апеляційної скарги, апелянтом було долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1816,80 грн.

Сплата судового збору повторно, навіть у разі повернення раніше поданого процесуального документа не визначена законом.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 статті 129 Конституції України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково ( частина 1 статті 17 та частина 1 статті 352 Цивільного процесуального кодексу України).

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

З урахуванням вищевикладеного, будь-яких зловживань процесуальними правами з боку відповідача судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття до ОСОБА_2 заходів примусу за зловживання процесуальними правами, оскільки судом не встановлено зловживанням останнім своїми процесуальними правами.

Керуючись ст. 44, 357 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання дій зловживанням правами, повернення апеляційної скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: