АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року

м. Чернівці

справа № 720/2189/24

провадження 22-ц/822/346/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Тодоряка Г.Д.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест»

відповідач ОСОБА_1

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромін- вест», в інтересах якого діє адвокат Водяницька Олена Валеріївна, на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2025 року, головуючий у першій інстанції Павлінчук С.С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», в інтересах якого діє адвокат Водяницька О.В., у липні 2024 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зазначало, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 укладено договір позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 в електронному вигляді шляхом реєстрації ОСОБА_1 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті сайті Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» в мережі інтернет за посиланням https://e-groshi.com.

Відповідно до пункту 2.1 договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 40000 грн на умовах строковості, зворотності, платності шляхом перерахування на рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісію за користування позикою, визначені договором.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що за користування позикою позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка складає 2,5% від залишку суми позики.

На підставі пункту 5.2 договору у разі прострочення виконання договору позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення з першого дня прострочення.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» надано ОСОБА_1 позику в сумі 40000 грн шляхом перерахування на рахунок ОСОБА_1 за реквізитами наданої банківської картки.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» вчинено договір про надання фінансових послуг факторингу від 28 червня 2024 року №2024-06-8Г.

Посилалося на невиконання ОСОБА_1 зобов`язання з сплати кредиту в сумі 40000 грн, процентів за користування кредитом в сумі 87950 грн, пені в сумі 6000 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» заборгованість за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 в сумі 133950 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» заборгованість за договором » від 29 березня 2024 року №-3396643 в сумі 51350 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», в інтересах якого діє адвокат Водяницька О.В., в апеляційній скарзі просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2025 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» заборгованість за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 в сумі 133950 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає про можливість пред`явлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» вимоги до ОСОБА_1 про повернення суми позики саме шляхом подання до суду відповідного позову.

Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано пункт 11 частини третьої розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-IX, яким доповнено розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 6-1 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 10561 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".

Відповідно до пункту 13 частини 5 Розділу 1 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року №3498-IX, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, внесено зміни, зокрема до Закону України «Про споживче кредитування» шляхом виключення пункту 6-1, згаданого вище.

З огляду на те, що договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 було укладено після набрання чинності та приведення діяльності та документів у відповідність з вимогами Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року №3498-IX у місячний строк з дня набрання чинності Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» має право нараховувати неустойку.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», в інтересах якого діє адвокат Водяницька О.В., не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», в інтересах якого діє адвокат Водяницька О.В., підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 процентів в сумі 51350 грн та відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» тіла кредиту в сумі 40000 грн, пені в сумі 6000 грн.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» не виконано передбачене частиною четвертою статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» досудове врегулювання спору, у матеріалах справи відсутні докази направлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» вимоги про дострокове повернення кредиту, тому у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» не виникло право на дострокове повернення всієї суми грошових коштів за договором.

Водночас судом першої інстанції встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» нараховано проценти за період з 29 березня по 21 квітня 2024 року в сумі 24 000 грн (40 000 (тіло кредиту) х 2,5% (розмір передбаченої договором процентної ставки) х 24 дня (кількість днів у періоді)).

Разом з тим суд першої інстанції визначив проценти за період з 22 квітня по 24 липня 2024 року з урахуванням встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимального розміру денної процентної ставки 1,5%, що становить 56 400 грн (40 000 грн (тіло кредиту) х 1,5% (максимальний розмір денної процентної ставки встановленої Законом) х 94 дня (кількість днів у періоді)), суми внесених ОСОБА_1 коштів на сплату простроченої заборгованості по процентам в сумі 29050 грн, що дорівнює 27 350 гривень.

Крім того суд першої інстанції послався положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, яким позичальник звільняється від сплати пені за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії воєнного стану.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 укладено договір позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 в електронному вигляді шляхом реєстрації ОСОБА_1 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті сайті Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» в мережі інтернет за посиланням https://e-groshi.com.

Відповідно до пункту 2.1 договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 40000 грн на умовах строковості, зворотності, платності шляхом перерахування на рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісію за користування позикою, визначені договором.

Згідно із пунктом 2.2 договору строк кредитування (строк позики) за цим договором складає 360 календарних днів, позика має бути повернута у повному обсязі у термін до 23 березня 2025 року включно та складається з пільгового періоду з 29 березня 2024 року по 27 квітня 2024 року, поточного періоду з 28 квітня 2024 року по 23 березня 2025 року.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що за користування позикою позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка складає 2,5% від залишку суми позики.

На підставі пункту 5.2 договору у разі прострочення виконання договору позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення з першого дня прострочення.

Пунктом 3.1.1.3 договору визначено, що товариство має право вимагати у позичальника дострокового повернення всієї суми позики, процентів за користування коштами, комісій, сплати штрафних санкцій (пеня, штраф) у наступних випадках: позичальник надав позикодавцю недостовірні відомості для укладення кредитного договору; позичальник допустив прострочення внесення обов`язкового платежу або здійснив погашення не у повному обсязі більше, ніж на 30 (тридцять) календарних днів від дати кожного чергового обов`язкового платежу визначеної в графіку платежів; внесення негативної інформації про позичальника до Бюро кредитних історій; відкриття провадження судом по справам з майновими вимогами до позичальника, враховуючи подання зустрічних позовів відносно позичальника, а також відкриття виконавчого провадження з майновими вимогами до позичальника, виявлення інших боргів позичальника.

Позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, вносити обов`язкові платежі, сплатити проценти та комісії в порядку, визначеному цим договором, у сумі та у строки, визначені графіком платежів (пункт 3.2.2.2. договору).

Відповідно до пункту 4.1. позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики, сплату нарахованих процентів та комісій на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики, сплата процентів за користування позикою та комісій здійснюватиметься у відповідності до умов і календарних дат зазначених в цьому договорі та додатку №1 графік платежів до цього договору, які встановлені та розраховані з припущення, що позичальник отримає позику в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним, та що сторони виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі.

За змістом пункту 4.3 договору заборгованість за договором, що включає в себе суму позики, нараховані проценти за користування коштами, комісії, штрафні санкції (пеня, штраф) у разі несвоєчасного повернення позики позичальником, підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок позичальника.

За повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 23 липня 2024 року №7/5417 відповідно до договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» про організацію переказу грошових коштів від 26 січня 2024 року №26012024/2А було успішно перераховано кошти на картку № НОМЕР_1 в сумі 39000 грн 29 березня 2024 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» вчинено договір про надання фінансових послуг факторингу від 28 червня 2024 року №2024-06-8Г.

Відповідно до пункту 1.2 договору фактор стає новим кредитором у зобов`язаннях, що виникли з основних договорів та отримує право вимоги за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, відповідно до акту прийому-передачі прав вимоги (додаток «1 до договору), а також по основним договорам, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 27 червня 2025 року.

За змістом додатку №1 до договору факторингу від 28 червня 2024 року №2024-06-8Г акту прийому-передачі прав вимоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» 28 червня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» прийнято права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №-3396643 від 29 березня 2024 року, що складається з кредиту в сумі 40000 грн, процентів в сумі 62950 грн, пені в сумі 6000 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» станом на 28 червня 2024 ркоу, ОСОБА_1 не виконано зобов`язання за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 з повернення позики в сумі 40000 грн, сплати процентів в сумі 87950 грн, пені в сумі 6000 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

На підставі частини 1 та 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 укладено договір позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 в електронному вигляді шляхом реєстрації ОСОБА_1 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті сайті Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» в мережі інтернет за посиланням https://e-groshi.com.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» виконано зобов`язання з надання ОСОБА_1 позики в сумі 39000 грн 29 березня 2024 року.

Відповідно до пункту 2.1 договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 40000 грн на умовах строковості, зворотності, платності шляхом перерахування на рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісію за користування позикою, визначені договором.

За повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 23 липня 2024 року №7/5417 відповідно до договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» про організацію переказу грошових коштів від 26 січня 2024 року №26012024/2А було успішно перераховано кошти на картку № НОМЕР_1 в сумі 39000 грн 29 березня 2024 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18)).

У статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Відповідно до статті 350 ГК України факторинг передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

На підставі частини 1, 2 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.

Таких висновків дійшов також Вищий господарський суд України у постанові від 19 жовтня 2015 року (справа № 910/3498/15-г), де вказав, що тільки договору факторингу, порівняно з іншими договорами, притаманна можливість здійснювати відступлення як наявної, так і майбутньої грошової вимоги. Інші договори, включаючи загальний договір відступлення права вимоги (цесії), розраховані на відступлення лише наявних вимог.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» вчинено договір про надання фінансових послуг факторингу від 28 червня 2024 року №2024-06-8Г.

Відповідно до пункту 1.2 договору фактор стає новим кредитором у зобов`язаннях, що виникли з основних договорів та отримує право вимоги за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, відповідно до акту прийому-передачі прав вимоги (додаток «1 до договору), а також по основним договорам, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 27 червня 2025 року.

За змістом додатку №1 до договору факторингу від 28 червня 2024 року №2024-06-8Г акту прийому-передачі прав вимоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» 28 червня 2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» прийнято права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №-3396643 від 29 березня 2024 року, що складається з кредиту в сумі 40000 грн, процентів в сумі 62950 грн, пені в сумі 6000 грн.

Отже, внаслідок укладення договору факторингу права вимоги за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 перейшло від первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест».

На підставі частини 1, 3 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

У матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест».

За пунктом 4.3 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 заборгованість за договором, що включає в себе суму позики, нараховані проценти за користування коштами, комісії, штрафні санкції (пеня, штраф) у разі несвоєчасного повернення позики позичальником, підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до пункту 10 договору міститься зазначення поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші» № UА 1111137.

Проте, у матеріалах справи відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 сплати на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші» № UА 1111137 грошових коштів.

Заслуговують на увагу посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» в апеляційній скарзі на право Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» на стягнення з ОСОБА_1 позики в сумі 40000 грн за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643, неправильне застосування положень частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо досудового врегулювання спору.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України.

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої зазначеної статті у відповідній редакції).

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

За змістом частини 1, 2 статті 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Цей Закон, крім положень щодо врегулювання простроченої заборгованості, пункту 9 частини третьої статті 9, пункту 15 частини першої та частини другої статті 12 цього Закону, не поширюється на договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами.

На підставі частини 1,4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Наведені приписи дають підстави виснувати, що частина четверта статті 16 зазначеного Закону встановлює обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Згідно із пунктом 2.2 договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 строк кредитування (строк позики) за цим договором складає 360 календарних днів, позика має бути повернута у повному обсязі у термін до 23 березня 2025 року включно.

Пунктом 3.1.1.3 договору визначено, що товариство має право вимагати у позичальника дострокового повернення всієї суми позики, процентів за користування коштами, комісій, сплати штрафних санкцій (пеня, штраф) у наступних випадках: позичальник надав позикодавцю недостовірні відомості для укладення кредитного договору; позичальник допустив прострочення внесення обов`язкового платежу або здійснив погашення не у повному обсязі більше, ніж на 30 (тридцять) календарних днів від дати кожного чергового обов`язкового платежу визначеної в графіку платежів; внесення негативної інформації про позичальника до Бюро кредитних історій; відкриття провадження судом по справам з майновими вимогами до позичальника, враховуючи подання зустрічних позовів відносно позичальника, а також відкриття виконавчого провадження з майновими вимогами до позичальника, виявлення інших боргів позичальника.

Позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, вносити обов`язкові платежі, сплатити проценти та комісії в порядку, визначеному цим договором, у сумі та у строки, визначені графіком платежів (п. 3.2.2.2. договору).

Відповідно до п. 4.1. позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики, сплату нарахованих процентів та комісій на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики, сплата процентів за користування позикою та комісій здійснюватиметься у відповідності до умов і календарних дат зазначених в цьому договорі та додатку №1 графік платежів до цього договору, які встановлені та розраховані з припущення, що позичальник отримає позику в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним, та що сторони виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами мають споживчий характер, а тому на них поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Установлено, що умовами договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 не передбачено направлення вимоги про дострокове повернення позики.

У постанові Верховного Суду України від 28 листопада 2011 року у справі № 3-127гс11 зроблено висновок, що оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту.

Наведена правова позиція щодо можливості пред`явлення позикодавцем вимоги до позичальника про повернення суми позики саме шляхом подання до суду відповідного позову у подальшому підтримана у постановах Верховного Суду: від 03 листопада 2021 року у справі № 705/3275/18; від 08 грудня 2021 року у справі № 522/24415/17 та від 16 лютого 2022 року у справі № 520/19325/18.

У даному випадку днем пред`явлення вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» до ОСОБА_1 про повернення позики за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 є дата звернення до суду шляхом подання позову.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» не виникло право на дострокове повернення всієї суми грошових коштів за договором на порушення норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що за користування позикою позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка складає 2,5% від залишку суми позики.

На підставі пункту 5.2 договору у разі прострочення виконання договору позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення з першого дня прострочення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків. (див. постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 404/6483/17 (провадження № 61-14432св19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 11-228сап21 зазначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-XI «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року.

Закон України від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Тобто, у період з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором не може перевищувати 2,5%, а у період з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором не може перевищувати 1,5%.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» зобов`язано надавачів фінансових послуг, не зазначених у пункті 3 розділу ІІ Закону та надавачів допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» станом на 28 червня 2024 року, ОСОБА_1 не виконано зобов`язання за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 з повернення позики в сумі 40000 грн, сплати процентів в сумі 87950 грн, пені в сумі 6000 грн.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про правильність визначення процентів за період з 29 березня по 21 квітня 2024 року в сумі 24000 грн (40 000 (тіло кредиту) х 2,5% (розмір передбаченої договором процентної ставки) х 24 дня (кількість днів у періоді)) та виначення процентів за період з 22 квітня по 24 липня 2024 року виходячи з встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимального розміру денної процентної ставки 1,5%, що становить 56 400 гривень (40 000 (тіло кредиту) х 1,5% (максимальний розмір денної процентної ставки встановленої Законом) х 94 дня (кількість днів у періоді)).

Разом з тим висновки суду про сплату ОСОБА_1 процентів за користування кредитом в сумі 29050 грн грунтуються на припущенні за відсутності у матеріалах справи доказів здійснення сплати ОСОБА_1 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші» № UА 1111137 грошових коштів.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнити пунктом 6-1 такого змісту:"6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".

Пункт 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" виключено на підставі Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Також, згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено, зокрема, пункт 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На час розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України є чинними.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.

Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України).

Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).

Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що на договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відсутні підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» пені, яка підлягає списанню позикодавцем.

Судові витрати

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплачено судовий збір за подання позову в сумі 3028 грн за платіжною інструкцією Акціонерного товариства «ОТП Банк» від 30 липня 2024 року №369, за подання апеляційної скарги в сумі 4542 грн за платіжною інструкцією Акціонерного товариства «ОТП Банк» від 12 березня 2025 року №200887310.

Ураховуючи, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» задоволений частково (95%), з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2064 грн 79 коп., за подання апеляційної скарги в сумі 3097 грн 18 коп.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 січня 2024 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромін- вест», в інтересах якого діє адвокат Водяницька Олена Валеріївна, задовольнити частково.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2025 року в частині відмови у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» до ОСОБА_1 про стягнення позики в сумі 40000 грн скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» до ОСОБА_1 про стягнення позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» позику в сумі 40000 грн.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» заборгованості за кредитним договором від 29 березня 2024 року №-3396643 в сумі 51350 грн змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» за договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», та ОСОБА_1 позики «Безмежний» від 29 березня 2024 року №-3396643 проценти в сумі 87950 грн.

В іншій частині залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2064 грн 79 коп., за подання апеляційної скарги в сумі 3097 грн 18 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 09 червня 2025 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О. О. Одинак