Провадження № 2/205/4407/25
УХВАЛА

15 липня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Приходченко О.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» про визнання протиправним розпорядження та наказу, стягнення середнього заробітку за час примусового прогулу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра з Дніпровського апеляційного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ПрАТ «ДМЗ» про визнання протиправним розпорядження та наказу, стягнення середнього заробітку за час примусового прогулу та зобов`язання вчинити певні дії.

Матеріали позову в провадження судді були передані канцелярією суду 10 липня 2025 року.

Ознайомившись з матеріалами позову, приходжу до висновку про повернення позовної заяви позивачеві за наступних підстав.

При ознайомленні із позовною заявою, що у тексті останньої позивач використовує лексику, яка не притаманна для написання ділових документів, в тому числі заяв із процесуальних питань, зокрема виражає явну неповагу та зневажливе ставлення до судової гілки влади і як держави зокрема.

Попри те, що в Україні введено надзвичайний та воєнний стани у зв`язку зі збройною агресією збоку рф, усі органи державної влади, у тому числі судової гілки влади, в країні забезпечують стале та безперервне функціонування державних інституцій, робота судів не припиняється та здійснюється розгляд справ усіх категорій.

У той же час позивач іменує українські суди, як органи державної влади, такими зневажливими висловами як «комерційні компанії, що створені органами США», що «здійснюють комерційну діяльність», державу Україна визначає як «торгова корпорація», демонстративно посилаючись на свою приналежність до громадянства «СРСР», допускає зневажливі висловлення на адресу українських суддів, зазначивши які мають «акредитацію в Британському Акредитаційному реєстрі адвокатів», тощо.

Суд вказує, що повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

За змістом частини другої статті 44 ЦПК України перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Суд звертає увагу, що саме з метою виконання завдання цивільного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Тобто, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції, така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 ст. 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Вжиті позивачем висловлювання у вказаній позовній заяві, які не притаманні для написання ділових документів, відображають зневажливе ставлення заявника як до судової гілки влади так і до держави України загалом.

Суд вважає такі дії виявом очевидної неповаги до держави, громадянство якої має позивач, і на території якої вона проживає, що не спрямовані на ефективний захист її прав, свобод та інтересів, а тому суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

У частинах третій четвертій статті 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

У зв`язку з вищезазначеним, суд вважає за необхідне вказану позовну заяву повернути позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати, що подання ОСОБА_1 позовної заяви до приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» про визнання протиправним розпорядження та наказу, стягнення середнього заробітку за час примусового прогулу та зобов`язання вчинити певні дії, із застосуванням лексичних виразів, які не притаманні для написання ділових документів, відображають зневажливе ставлення позивача як до судової гілки влади так і до держави України, є зловживанням процесуальними правами.

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» про визнання протиправним розпорядження та наказу, стягнення середнього заробітку за час примусового прогулу та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Ухвалу може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя