ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4636/24 Номер провадження 22-ц/814/2758/25Головуючий у 1-й інстанції Шевська О. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: головуючого судді Карпушина Г.Л.; суддів Дряниці Ю.В.., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П.-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2025 року у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в якому просило стягнути заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 55459,68 грн. за період з 01.06.2021 по 01.02.2024 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачу надавалися послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачі не виконували, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.08.2024 року закрито провадження у справі відносно ОСОБА_2 у зв`язку із смертю.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2025 року позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 55459,68 грн.

Вирішено питання судових витрат.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу в якій прохає рішення та ухвалу про відмову в зупиненні провадження скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвала про відмову в зупиненні провадження у справі винесена з порушенням норм процесуального права, оскільки він залучений в якості добровольця у складі 3-го окремого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Української добровольчої армії до виконання завдань територіальної оборони, в тому числі для виконання бойових розпоряджень, тому вважає, що суд безпідставно відмовив йому у зупиненні провадження у справі.

Окрім того зазначає, що рішення районного суду ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки було порушено вимоги ЦПК щодо подачі позову, так як позивачем докази, якими обґрунтовується позов до позовної заяви додано не було. Також вказує, що в рішенні суду допущено помилки щодо дат ухвал, перекручування доводів відповідача щодо необґрунтованості тверджень позивача.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Районним судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання та перебуває у договірних відносинах з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» по наданню послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .Також встановлено, що відповідач є власником частини квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Районним судом також встановлено, що у зв`язку із невиконанням покладених на споживача зобов`язань по оплаті комунальних послуг утворилась заборгованість у розмірі 55459,68 грн. за період з 01.06.2021 по 01.02.2024 року.

Задовольняючи позов, районний суд виходив доведеності позовних вимог.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у справах №750/12850/16-ц від 26.09.2018, №642/2858/16 від 06.11.2019.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . та користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» відповідно до «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.

У зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань утворилась заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 55459,68 грн. за період з 01.06.2021 по 01.02.2024 року.

Колегія судді зауважує, що належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованої у справі №913/618/21 від 08.06.2022.

Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02.10.2018, №917/1307/18 від 23.10.2019.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано, а тому як власник майна він несе тягар його утримання, про що правильно зазначив суд першої інстанції мотивуючи підстави стягнення фактичного спожитих послуг з теплопостачання.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується із висновками районного суду про наявність підстав для стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права при постановленні ухвали про відмову в зупиненні провадженні у справ, колегія судді відхиляє, оскільки відповідачем не надано до суду належних доказів, які свідчили б про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального та матеріального права під час ухвалення рішення районного суду не знайшли свого підтвердження при перегляді його в апеляційному порядку.

Посилання на допущенні описки в рішенні не є підставою для скасування рішення суду у розумінні ст. 376 ЦПК України.

Інших доводів, які б у розумінні статті 376 ЦПК України були б обов`язковою підставою для скасування судового рішення, апеляційна скарга не містить та зводиться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін

Керуючись ст.ст. 367,375, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови суду виготовлено 23 липня 2025 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________Ю.В. Дряниця __________________О.І. Обідіна