Ухвала

23 липня 2025 року

м. Київ

справа № 404/1229/21

провадження № 61-9043ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Охременко Артемом Вікторовичем, на рішення Кіровського районного суду м. Кропивницького від 13 червня 2023 року у складі судді: Кулінка Л. Д., та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у складі колегії суддів: Єгорової С. М., Дьомич Л. М., Дуковського О. Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Кропивницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до Кропивницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про скасування рішення, в якому просила визнати незаконним та скасувати пункт 29 рішення восьмої сесії сьомого скликання від 07 квітня 2017 року № 940 про затвердження ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що передається у спільну сумісну власність на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та пункт 29.1 вказаного рішення, яким передано відповідачам у спільну сумісну власність зазначену земельну ділянку, кадастровий номер :04:032:0054, загальною площею 0,2687 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок земель житлової громадської забудови.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

18 січня 2024 року ОСОБА_1 вперше звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2024 року (провадження № 61-1347ск24) касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, а ухвалою від 04 березня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявниці на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України з огляду на те, що ОСОБА_1 не зазначено підстав касаційного оскарження.

У березні 2024 року ОСОБА_1 вдруге звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2024 року (провадження № 61-4893ск24) касаційна скарга визнана неподаною та повернута заявниці на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки заявницею у скарзі не викладено передбачені цим Кодексом підстав касаційного оскарження судових рішень.

04 травня 2024 року ОСОБА_1 втретє звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2024 року (провадження № 61-6653ск24) касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявниці, оскільки заявницею у скарзі не викладено передбачених ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.

У червні 2024 року до Верховного Суду вчетверте надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2024 року (провадження № 61-8666ск24) касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявниці, оскільки заявницею у скарзі не викладено передбачених ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.

25 липня 2024 року до Верховного Суду вп`яте надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2024 року (провадження № 61-10940ск24) касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року повернуто заявниці, оскільки заявницею у скарзі не викладено передбачених ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.

12 вересня 2024 року до Верховного Суду вшосте надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2024 року (провадження № 61-12887ск24) касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року повернуто заявниці, оскільки заявницею у скарзі не викладено передбачених ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.

У грудні 2024 року до Верховного Суду всьоме надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2024 року (провадження № 61-16701ск24) касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року повернуто заявниці, оскільки заявницею у скарзі не викладено передбачених ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.

В ухвалах від 26 червня 2024 року та від 17 грудня 2024 року Верховний Суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 є зловживанням процесуальними правами.

21 січня 2025 року ОСОБА_1 увосьме подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2025 року (провадження № 61-1149ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року повернуто заявниці, оскільки заявницею у скарзі не викладено передбачених ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень.

17 лютого 2025 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, удев`яте звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявниці. Ухвала Верховного Суду мотивована тим, що у касаційній скарзі ОСОБА_1 не обґрунтовано підстав та випадків касаційного оскарження судових рішень.

15 липня 2025 року ОСОБА_1 через Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Охременко А. В., на рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

У заяві про поновлення строку на звернення до суду ОСОБА_1 зазначає, що вона з поважних причин 1 рік, 5 місяців та 27 днів на звернення до суду, оскільки її дохід не дозволяє забезпечити належний рівень правової допомоги на платній основі. Незважаючи на право на безоплатну правову допомогу, якість наданої допомоги є недостатньою, що вплинуло на ефективність захисту прав заявниці. Вона була змушена самостійно готувати касаційні скарги, не маючи належних юридичних знань. Це спричинило технічні помилки та недотримання процесуальних строків, зокрема - пропуск строку звернення до суду. ОСОБА_1 та представник адвокат Охременко А. В. реалізували право ОСОБА_1 на отримання належної правничої допомоги лише 14 липня 2025 року. Воєнний стан суттєво вплинув на реалізацію прав позивачки через: систематичність повітряних тривог, загальну небезпеку та страх, перебої з електро- та інтернет-зв`язком, порушення роботи поштових відділень.

Разом із тим, виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження у касаційній скарзі та заяві про поновлення строку на звернення до суду не зазначені та не обґрунтовані.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина третя статті 394 ЦПК України).

Касаційний суд вже зауважував, що положення частини третьої статті 394 ЦПК України мають імперативний характер і поширюються на будь-яких осіб, які подають касаційну скаргу (див. ухвалу Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2024 року в справі № 760/17314/17 (провадження № 61-12604ск24)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 91-96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 (провадження № 14-29цс24) зазначено, що:

«91. «Разом з тим слід відмітити, що позивач (заявник, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи або відповідного судового провадження. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу.

92. ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

93. Такий підхід є складовою частиною принципу правової визначеності у площині запобігання перегляду остаточних судових рішень за відсутності вагомих для цього підстав.

94. Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

95. Норма про відмову у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК України), на переконання Великої Палати Верховного Суду, не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема таким, як: «змагальність сторін» (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та «неприпустимість зловживання процесуальними правами» (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається).

96. Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що «особою, не повідомленою про розгляд справи» (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або відповідного судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої було відкрито судове провадження».

У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, та клопотанні доданому до касаційної скарги, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що:

дохід позивачки не дозволяє забезпечити належний рівень правової допомоги на платній основі. Незважаючи на право на безоплатну правову допомогу, якість, наданої допомоги відповідно до наявної статистичної інформації є недостатньою, що вплинуло на ефективність захисту прав заявниці. У зв`язку з цим вона була змушена самостійно готувати касаційні скарги, не маючи належних юридичних знань. Це спричинило технічні помилки та недотримання процесуальних строків, зокрема - пропуск строку звернення до суду;

з поважних причин позивачка пропустила 1 рік, 5 місяців та 27 днів на звернення до суду. Позивачка змушена була самостійно боротися за свої права, подаючи касаційні скарги, щоразу отримуючи їх назад. Постійні повернення касаційних скарг з однієї й тієї ж, незрозумілої для неї причини, є ключовим моментом, що викликає співчуття та підкреслює її безпорадність у цій ситуації. Для людини без юридичної освіти, особливо похилого віку, формулювання судових рішень та процесуальних вимог часто є абсолютно незрозумілими. Основною причиною повернення - «недотримання форми та змісту касаційної скарги». Позивачка не є спеціалістом у галузі права та не здобувала вищу юридичну освіту та не отримувала диплом про вищу освіту за спеціальністю «право» або «правознавство», є необізнаною з правових питань. Таким чином позивачка одразу при першому можливому випадку реалізував своє право на отримання належної правничої допомоги;

позивачки відноситься до вразливої групи осіб. Окрім уже зазначених причин, таких як похилий вік, обмежені фінансові можливості та труднощі з отриманням якісної безоплатної правової допомоги, запровадження воєнного стану в Україні стало ще однією об`єктивною та вагомою перешкодою для своєчасного звернення позивачки до суду. Воєнний стан суттєво змінив повсякденне життя кожного українця, а для осіб похилого віку, які є більш вразливими, ці зміни мають особливо руйнівний вплив. пропуск строку не є результатом недбалості чи бездіяльності, а виник через незалежні від її волі події. Позивачка вжила усіх можливих та залежних від неї дій, зробила це у розумні строки, без невиправданих зволікань, і вважає за можливе просити суд поновити строк на звернення до суду.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Аналіз судових рішень у справі № 404/1229/21, які оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчить, що постанова Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 01 січня 2024 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/116026261); ОСОБА_1 подавала апеляційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Кропивницького від 13 червня 2023 року; в період з січня2024 року по лютий 2025 року подавала касаційні скарги на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

Указані у клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, та клопотанні доданому до касаційної скарги, підстави для поновлення строку на касаційне оскарження (зокрема, самостійна підготовка касаційних скарг, повернення касаційних скарг, необізнаність з правових питань, неналежний рівень безоплатної правової допомоги) не свідчать про наявність виключних випадків, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, для поновлення строку на касаційне оскарження. Виключні випадки, які передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для поновлення строку на касаційне оскарження у касаційній скарзі не зазначені та не обґрунтовані.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Таким чином, оскільки касаційна скарга подана після спливу одного року з дня ухвалення постанови Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Охременко Артемом Вікторовичем, на рішення Кіровського районного суду м. Кропивницького від 13 червня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кропивницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков