Справа № 194/1805/24
Номер провадження № 2/194/194/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

представника позивача Морокової К.С.,

представника відповідача Мерцалова М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Т.в.о. директора КП «ТЖКП» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Позовну вимогу мотивує тим, що рішенням Тернівської міської ради від 28 березня 2007 року за № 140 КП «ТЖКП» є виконавцем житлово-комунальних послуг у м. Тернівка. Відповідач є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та користується комунальними послугами. Позивачем своєчасно надаються житлово-комунальні послуги. Натомість, у відповідача виникла заборгованість по сплаті за отримані комунальні послуги за період з 01.04.2022 року по 01.10.2024 року, яка становить 18941,18 грн., та яка складається з послуг: водопостачання у сумі 18 941,18 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати комунальної послуги (водопостачання) в сумі 18 941,18 грн., та понесений судовий збір 3 028 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві. Також, пояснила, що лічильник був у дворі відповідача, тому доступу для перевірки у позивача до нього немає. З огляду на те, що лічильник є власністю відповідача, то споживач повинен робити повірку, втім, цього не робив. Станом на 2022 рік показники були більшими, а з 01.04.2022 року зроблено донарахування суми боргу. Також зазначає, що був збій в програмі, тому зазначалась проплата боргу.

Крім того, представником позивача надано письмові пояснення в яких зазначено, що в травні 2018 року контролерами приладів обліку були зафіксовані показники на лічильнику 569 м3, що засвідчені підписом споживача ОСОБА_1 . До квітня 2022 року доступу до лічильника не було. ОСОБА_1 було заявлено, що лічильник холодної води вийшов з ладу, 26 квітня при обстеженні приладу обліку було виявлено, що лічильник знаходиться не в робочому стані, фактичні показники на лічильнику були 529 м3, тобто в порівнянні з 2018 роком зменшені на 40 м3, це доказує що лічильник вийшов з ладу, або було ймовірне втручання у вигляді магнітних засобів. 20 травня 2022 року, при повторному обстеженні, в присутності споживачів був складений акт про неробочий стан лічильника та різницю показників в меншу сторону. Оскільки дата зупинки лічильника невідома, споживачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було переведено на норму споживання з останньої фактичної перевірки, а саме з червня 2018 року на 2 зареєстровані особи та кількість соток в поливний сезон з травня по серпень кожного року. Донарахування з червня 2018 року по квітень 2022 року склало 16383,27 грн., та враховуючи нарахування вимушених показників на суму (-2423,66) грн., загальна сума перерахунку в червні 2022 року склала 13959,61 грн. Поточні нарахування в травні, червні та липні 2022 року склало 1057,64 грн.

Також, представник позивача у судовому засіданні наголошував, що заборгованість за послугу водопостачання у відповідача ОСОБА_1 виникла з 01.04.2022 року, оскільки за адресою по АДРЕСА_1 були виявлені порушення, такі як: Відсутність технічних умов на встановлення засобів обліку; З травня 2018 року до квітня 2022 року відсутність доступу до приладу обліку; На момент обстеження в квітні 2022 року виявлено, що засіб обліку знаходиться в неробочому стані; Розбіжність показників засобу обліку з моменту останньої перевірки в меншу сторону від 569 м3 до 529 м3, що наводить на сумніви щодо втручання в роботу лічильника. Оскільки остання перевірка була в травні 2018 року, КП ТЖКП» перевело відповідача на норму споживання 4,6 м3 на одну особу та 1,3 сотки в поливний сезон з 01.09.2018 року, загальна сума для перерахунку складає 33626,34 грн. З урахуванням наданих довідок сума, яка була нарахована відповідачу по нормі споживання та виставлена на особовий рахунок № НОМЕР_1 становить 13 959,61 грн., а загальна сума боргу на 01.10.2024 року за послугу водопостачання становить 18 941,18 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати комунальної послуги (водопостачання) в сумі 18 941,18 грн., та понесений судовий збір 3 028 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на обставини викладені у письмових поясненнях. Також зазначив, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження, що сума боргу утворилась саме з 01.04.2022 року. Також, наголошує, що в даному випадку позивач починає відрахування з квітня 2023 року із сумою боргу в 17 509,57 грн. при цьому у позовній заяві не зазначається звідки взявся боргу у розмірі 17 509,57 грн. станом на квітень 2023 року. До позовної заяви не надано жодного доказу існування цього боргу. Відтак, позивачем не доведено, що утворено заборгованість, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Крім того, наголошує, що ???10.06.2024 року було подано заяву з проханням про заміну лічильника обліку воду на новий, а ??01.08.2022 року було подано повторне звернення щодо заміни лічильника:

Ухвалою Тернівського міського суду від 10 липня 2025 року провадження у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг до ОСОБА_3 закрито.

Отже суд розглядає позовні вимоги КП «ТЖКП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно рішення Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 28 березня 2007 року за № 140 виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді м. Тернівка визначено КП «ТЖКП».

Відповідно до виписки з адресної картки, наданої начальником відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 з 13.06.2005 року зареєстрований ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки абонентського відділу КП «ТЖКП» та роздруківки з оборотного рахунку, які підписані оператором абонентського відділу та скріплені печатками,заборгованість станом на 01.10.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , обліковий рахунок № НОМЕР_1 , складає 18 941,18 грн., з них: водопостачання 18 941,18 грн.

Відповідно до нарахувань за надані послуги за період квітень 2023 року жовтень 2024 року по ОР №4894 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на жовтень 2024 року у ОСОБА_1 вбачається заборгованість за водопостачання 18 941,18 грн.

Відповідно до нарахувань за надані послуги за період квітень 2022 року квітень 2023 року по ОР №4894 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на квітень 2023 року вбачається заборгованість за водопостачання 19 219,90 грн.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 03.03.2023 року, остання просить здійснити перерахунок комунальних послуг (водопостачання та вивіз сміття) за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_3 з 01.03.2022 року перебуває на бойових діях.

Заявою від 09.06.2022 року ОСОБА_1 просить замінити зламаний лічильник обліку води на новий, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та зробити нарахування оплати згідно з тарифами. До квітня 2019 року за вказаною адресою було здійснено своєчасне нарахування та оплата за користування водою.

Заявою від 01.08.2022 року ОСОБА_1 повторно просить замінити зламаний лічильник обліку води за адресою: АДРЕСА_1 . Попередні борги ОСОБА_1 сплачено в квітні 2022 року по попереднім тарифам.

Згідно розрахункової книжки абонента ОСОБА_1 НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалась оплата за водопостачання.

У відповідності до дублікатів чеків за водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалась оплата за періоди 01.11-30.11.2024 (37 грн.); 01.10-31.10.2024 (74 грн.); 01.09-30.09.2024 (47,73 грн.); 01.07-31.07.2024 (300 грн.); 01.06-30.06.2024 (7,40 грн.); 01.05-31.05.2024 (5,62 грн.); січень 2024 (119,28 грн.); 01.2023 (119,28 грн.); 11.2022 (29,82 грн.).

Згідно акту №238 перевірки приладів обліку (ПО) комунальних послуг від 20.05.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , лічильник води MTK-VA 96 має показники на дату складення акту 529 м3, а попередні показники фіксовані контролером станом на 16.05.2018 року 569 м3. Також було встановлено, що прилад обліку знаходиться в неробочому стані, та зафіксовані показники з різницею у меншу сторону, що наводить до сумніву втручання магнітами або електричних відмоток. Згідно журналів заявок та виконаних робіт 26.04.2022 року перевести на норму споживання та сезонне поливання 1,3 сотки. Від підпису споживач ОСОБА_1 відмовилась.

Згідно заяви від 31.05.2022 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що за АДРЕСА_1 , зареєстровано 3 особи, але в квітні 2022 року зроблено перерахунок за фактично відсутніх 2 осіб з 28.03.2022 року згідно наданих довідок, які підтверджують їх відсутність.

Згідно роздруківки КП «ТЖКП» з о/р НОМЕР_1 ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що в графі водопостачання/водовідведення зазначено переплату 15,80 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за послугу водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що на 01.04.2022 року заборгованість відсутня, переплата 15,80 грн., щомісячне нарахування 2 072 грн., сплачено 1 071,64 грн., борг на кінець місяця 984,56 грн. На 01.05.2022 року заборгованість становить 984,56 грн., щомісячне нарахування 1 057,64 грн.(по нормі споживання та 1,3 сотки в поливний сезон), оплата відсутня, борг на кінець місяця 2 042,20грн. На 01.06.2022 року заборгованість становить 2 042,20 грн., щомісячне нарахування 1 057,64 грн.(по нормі споживання та 1,3 сотки в поливний сезон), 13 959,61 грн. (залишок суми, який був нарахований після перерахунку і виставлений на особовий рахунок), оплата відсутня, борг на кінець місяця 17 059,45 грн. На 01.07.2022 року заборгованість становить 17 059,45 грн., щомісячне нарахування 1 057,64 грн.(по нормі споживання та 1,3 сотки в поливний сезон), оплата відсутня, борг на кінець місяця 18 117,09 грн. На 01.10.2024 року заборгованість становить 18 988,91 грн., щомісячне нарахування відсутнє, оплата 47,73 грн., борг на кінець місяця 18941,18 грн.

Стороною позивача та відповідача не заперечується факти, що відповідач ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Стороною позивача та відповідача не заперечується факти, що сплата за водопостачання врахована у розрахунку позивача як сплату житлово-комунальних послуг при визначені розміру боргу по сплаті житлово-комунальних послуг.

Суд вважає, що акт №238 є допустимим доказом, оскільки на спростування нього стороною відповідача не надано жодного доказу. Іншого розрахунку витрат води стороною відповідача суду не надано.

Відповідно до довідки абонентського відділу КП «ТЖКП» та роздруківки з оборотного рахунку, які підписані оператором абонентського відділу та скріплені печатками,заборгованість станом на 01.10.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , обліковий рахунок № НОМЕР_1 , складає 18 941,18 грн., з них: водопостачання 18 941,18 грн.

Також, судом враховано, що позивачем враховувалися заяви відповідача про не проживання ОСОБА_3 та на підставі цього позивачем був здійснений перерахунок заборгованості за водопостачання, яке з урахуванням обставин встановлених в акті№238, за період з квітня 2022 року по жовтень 2024 року складає 18941,18 грн.

Суд вважає, що даний доказ є допустимим, оскільки на спростування нього стороною відповідача не надано жодного доказу та ці докази не протиріччать один одному. Іншого розрахунку послуг стороною відповідача суду не надано.

Згідно рішення виконкому Тернівської міської ради №336 від 18.07.2007 року, затверджено і введено з 01 серпня 2007 року наступні норми водоспоживання для населення з одного мешканця при неоднакових умовах проживання: п.3 житлові будинки, не обладнані каналізацією, при одержані води з водорозбірних колонок дворових 2,6 м-3 за місяць; п.5 житлові будинки, не обладнані каналізацією, з газом та ванною 4,6 м-3 за місяць; норми відпуску води на ведення особистого підсобного господарства абонентам громадянам, а також для колективного садівництва та городництва: полив садів, присадибних ділянок, зелених насаджень, тощо 73,2 м-3.

Отже, стороною позивача не спростовано жодними доказами відсутності боргу за житлово-комунальні послуги.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 214/7766/15-ц.

Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Позивач фактично надавав відповідачу житлово-комунальні послуги, а відповідач не відмовлялася від них.

Доказів того, що відповідач не отримував дані послуги останній суду не надано та звернень до позивача у письмовій формі суду не надано.

Також, доказів того, що відповідач не проживав в оспорюваному будинку та не користувався цими послугами також суду не надано.

Будь-яких спорів щодо вартості розміру наданих послуг суд не вбачає, оскільки відповідачем не було надано іншого розрахунку житлово-комунальних послуг, а надані квитанції та чеки відповідачем по сплаті житлово-комунальних послуг враховані позивачем, при цьому судом надавалось можливість відповідачу надати свій розрахунок заборгованості за водопостачання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно до п. 5.18 Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190 (чинних на момент складання акту №178 від 18 травня 2020 року) споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях

з`єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з

пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4 Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190 (чинних на момент складання акту №178 від 18 травня 2020 року) У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Таким чином, між Комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» та відповідачем існують фактичні договірні відносини, що породжують цивільні права та обов`язки за відсутності письмового договору, як такого, оскільки підприємство надає житлово-комунальні послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення, утримання будинків і прибудинкових територій. Отже, відповідач зобов`язаний сплатити гроші за надані комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг, виходячи з факту надання житлово-комунальних послуг до квартири, що розташована в багатоквартирному житловому будинку, та ґрунтується на законі.

Крім того, відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу звернення до КП «ТЖКП» щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «ТЖКП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 18941,18 грн., з них: водопостачання 18941,18 грн., підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі по 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 322, 509, 526, 629, 526, 901, 903, 1281, 1282 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 280, 281 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство»станом на 01 жовтня 2024 року: заборгованість за оплату послуги водопостачання ((р/р НОМЕР_4 в АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро, МФО 305299, )) у розмірі 18941,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» ((р/р НОМЕР_4 в АТ КБ «Приватбанк» м. Дніпро, МФО 305299, )), судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складений 15 липня 2025 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін