Справа № 214/3283/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/3283/25 за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Представники:

від позивача Романенко М.Е., Романенко Я.С., Нижник В.В.,

від відповідача адвокат Карлаш І.А.,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі скорочено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») Романенко М.Е. звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 16.04.2025 (зареєстровано 17.04.2025), в якій просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №4 від 21.02.2021 у загальному розмірі 25 246 грн. 69 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту 5 900 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 19 346 грн. 69 коп.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 2 422 грн. 40 коп. судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. 00 коп.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 21.02.2021 за власного волевиявлення, із повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту у ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС». Дана заява №4 від 21.02.2021 знаходиться у власному кабінеті ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті товариства. Кредитний договір було укладено онлайн з використанням позичальником електронного підпису, накладеного на договір одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до підписання договору у паперовому вигляді власноручним підписом. Таким чином, 21.02.2021 ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» уклали договір про надання споживчого кредиту №4 (далі кредитний договір). За умовами кредитного договору товариство перерахувало позичальникові кредитні кошти на вказаний нею картковий рахунок. Сума кредиту перераховується кредитодавцем протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення відповідних спеціальних умов. Термін платежу зазначається у спеціальних умовах, а також розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника. Протягом обумовленого строку відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання в частині погашення заборгованості, чим допустила утворення заборгованості в розмірі 25 246 грн. 69 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту 5 900 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 19 346 грн. 69 коп. Внаслідок цього, керуючись нормами ст.ст.530, 1082, 1084 ЦК України, 05.09.2022 згідно умов договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило право вимоги за кредитним договором № 4 від 21.02.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до ОСОБА_1 у загальному розмірі вимог 25 246 грн. 69 коп. Окремо представник зауважив, що кредитор може розраховувати як на проценти по кредиту за весь час до його повернення, незалежно від закінчення строку дії договору, так і на застосування заходів цивільної відповідальності. У постанові від 18.01.2022 у справі №910/17048/17 Верховним Судом визнано правомірним нарахування процентів за користування кредитом по день фактичного повернення, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. На виконання вимог п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було вжито заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення на адресу позичальника ОСОБА_1 вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором №4 від 21.02.2021, яка залишилась поза увагою позичальника. Оскільки відповідач не здійснює платежів для погашення існуючої заборгованості, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» як дійсного кредитора, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами та заперечуючи проти їх задоволення, адвокат Карлаш І.А., діючи від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 , подав додаткові пояснення. Свої заперечення по суті пред`явлених вимог мотивував тим, що, по-перше, кредитний договір №4 від 21.02.2021 не був підписаний сторонами. Так, зі змісту позову слідує, що кредитний договір ОСОБА_1 начебто підписала за допомогою електронного одноразового ідентифікатора. У матеріалах справи наявна копія такого договору, в якому не зазначено, яким саме ідентифікатором ОСОБА_1 його підписала, що свідчить про те, що фактично відповідач договір не підписувала. Крім того, договір не був підписаний і з боку ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» як кредитодавцем, адже у розділі 10 договору підпис директора товариства відсутній. Доказів підписання договору з боку кредитора електронним цифровим підписом матеріали справи також не містять. Представник зауважив, що в силу ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, в той час к кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

По-друге, представник відповідача вважає, що позивачем не доведений факт надання кредиту ОСОБА_1 кредитором ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС». Матеріали справи містять довідку ТОВ «Платежі онлайн» за №62/4566/12 від 14.12.2022, згідно з якою 21.02.2021 проведено транзакцію на суму 5 900 грн. 00 коп. на рахунок № НОМЕР_1 . Разом з тим, зазначена довідка не містить відомостей щодо платника (ким здійснено переказ коштів), одержувача коштів, повного номеру рахунку одержувача, призначення платежу, за чим можна було б встановити, що це за кредитні кошти. Відтак, на переконання представника відповідача, зазначена довідка не може бути належним доказом надання кредиту, адже в такому випадку належними доказами є лише первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Оскільки в силу ч.1 ст.1046 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання коштів, в той час як позивачем не доведений факт надання ОСОБА_1 кредиту, тому кредитний договір є неукладеним.

По-третє, нарахування процентів здійснено кредитором після закінчення строку дії договору. Так, згідно з п.1.3 кредитного договору, строк кредитування складає 30 днів, тобто до 21.03.2021. Згідно з додатком №1 до договору, по закінченню строку кредитування розмір процентів складає 3 026 грн. 70 коп., а загальна сума 8 926 грн. 70 коп. Разом з тим, згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, проценти нараховані по 23.08.2021 включно, тобто поза межами строку кредитування. Тобто, представник вважає, що після 21.03.2021 кредит не мав жодного права нараховувати проценти за кредитним договором.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного письмового провадження за наявними у справі матеріалами та з урахуванням позиції сторін, оскільки жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши доводи позивача та заперечення представника відповідача, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи слідує, що 21.02.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» як «кредитодавцем» та ОСОБА_1 як «позичальником» було укладено договір №4 про надання споживчого кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства (ІТС Товариства) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на підставі попередньо поданої позичальником заявки на отримання кредиту (оферти).

За умовами п.9.1 кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.

Відповідно до п.9.2 договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (Правила) та Паспорт споживчого кредитування, що надано позичальнику до укладення цього Договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства https://cashberry.com.ua/.

Згідно з п.9.10 договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту в особистий кабінет позичальника та/або на електрону адресу позичальника для ознайомлення та підписання. Цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ITC Товариства/зазначений в цьому договорі. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3).

Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тож, аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Отже, без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між позивачем та відповідачем не міг би бути укладений. Такий висновок суду кореспондується з висновками, висловленими Верховним Судом у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/16, від 31.01.2024 у справі №671/1832/20. Правові позиції Верховного Суду з цього приводу є сталими та змінам не піддавались.

Суд зауважує, що при укладення кредитного договору в обов`язковому порядку проводиться ідентифікація особи позичальника, у тому числі через створений ним особистий кабінет. Так, ч.4 ст.14 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.

Згідно ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому, ідентифікаційні дані особи це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. Сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.

Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України «Про інформацію» та спеціальний Закон України «Про захист персональних даних».

Відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», підставою для ідентифікації резидентів громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку).

Заперечуючи факт укладення кредитного договору ОСОБА_1 , представник відповідача посилався на відсутність у договорі підписів обох сторін, а укладення його не у письмовій формі розцінював як свідчення нікчемності правочину.

Разом з тим, дослідженням змісту та форми кредитного договору №4 від 21.02.2021, копія якого наявна в матеріалах справи, судом встановлено, що указаний договір було укладено його сторонами ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі через особистий кабінет позичальника, створений нею в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, що передбачено розділом 6 договору. Договір було укладено в електронній формі із застосуванням електронної комерції, він відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника ОСОБА_1 , її персональні дані, номер мобільного телефону.

Крім того, як вбачається із договору про надання споживчого кредиту, ідентифікаційні дані позичальника ОСОБА_1 повністю відповідають персональним даним останньої, у тому числі встановленим судом за даними Єдиного державного демографічного реєстру (паспортні дані паспорт НОМЕР_2 , адреса проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ). Аналогічні дані також вказані в оферті та поданій відповідачем заяві про прийняття такої оферти (акцепт). Доказів, які б свідчили про вчинення дій, спрямованих на укладення договору в електронній формі через сайт товариства, іншою особою, ніж ОСОБА_1 , або ж протиправне використання персональних даних відповідача третіми особами, які незаконним шляхом заволоділи її персональними даними, відповідачем та її представником в рахунок обґрунтування наведених заперечень надано не було. При цьому, суд констатує, що без введення позичальником ОСОБА_1 відповідних даних, здійснення її верифікації, передання нею та отримання товариством персональних даних від відповідача з метою укладення договору, отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення позичальником входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету таке укладення кредитного договору було б неможливим. Зустрічних вимог про оспорювання договору відповідач та її представник не заявляли. До того ж електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України Про електронну комерцію, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа.

Що стосується вказаного у договору позичальником номеру мобільного телефону, то суд вважає за доречне зауважити, що ця інформація є додатковими контактними даними позичальника та не впливає на дійсність договору, зважаючи на те, що належність основних контактних та персональних даних позичальника, зазначених у спірному договорі, ОСОБА_1 не спростовується.

Отже, суд дійшов до висновку про доведеність факту укладення між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» як «кредитодавцем» та ОСОБА_1 як «позичальником» 21.02.2021 кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача зобов`язання з повернення кредитних коштів.

За умовами п.1 договору, товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором. Сума, на який надається кредит 5 900 грн., тип кредиту кредит (п.1.2 договору).

Строк надання кредиту 30 календарних днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів/розрахунків, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.3 договору).

Сторонами узгоджено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою, що нараховується: в межах строку кредиту, передбаченого п.1.3 цього договору; в межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до цього договору із урахуванням Програми лояльності. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт (п.3.1 договору).

Мета отримання кредиту: споживчі цілі (для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника) п.1.5 договору.

Згідно з п.п.1.6, 1.7 договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає за ставкою 624.15% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору складає за ставкою 8 926,70 грн.

Детальні умови кредитування сторонами узгоджено у графіку платежів/розрахунків невід`ємній частині договору (додаток №1 до договору), а саме: термін платежу 30 днів, сума кредиту 5 900 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом 3 026 грн. 70 коп. Загальна вартість кредиту складає 151,3% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 8 926 грн. 70 коп. (у грошову вираженні) та включає в себе: проценти за користування кредитом, які складають 51,3% від суми кредиту 3 026 грн. 70 коп.; суму (тіло) кредиту 5 900 грн. 00 коп.

Порядок надання кредиту сторони узгодили у п.2 договору, зокрема: п.2.1) кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту; п.2.2) сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання цього договору, а у наступні календарні дні, Графік розрахунків підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.3. цього договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік розрахунків розміщується товариством в особистому кабінеті.

Судовим розглядом також встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитор ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» виконало належним чином, надавши позичальникові ОСОБА_1 кредит в обумовленому розмірі 5 900 грн. 00 коп., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 14.12.2022 №62/4566/12, де вказано, що кредитні кошти в сумі 5 900 грн. 00 коп. було перераховано 21.02.2021 о 10.53 год. на картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», транзакція №31389-76020-17683, проведена на сайті торговця cashberry.com.ua (офіційний сайт ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС») через платіжний сервіс «Platon», тип транзакції видача кредиту.

Оцінивши у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України подані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про доведеність факту надання ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» кредиту ОСОБА_1 в сумі 5 900 грн. 00 коп. шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на вказаний нею картковий рахунок при укладенні договору, адже співставленням даних по рахунку, вказаних у довідці ТОВ «Платежі онлайн» від 14.12.2022 №62/4566/12, та у заяві позичальника №34 від 21.02.2021, судом встановлено, що вони є ідентичними.

При цьому, заперечуючи проти позову та оспорюючи факт отримання кредитних коштів від ТОВ ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», відповідач та її представник не надали будь-яких доказів у спростування наданих стороною позивача, зокрема, виписки по особовому рахунку, доступ до якої відповідач має як клієнт банка-емітенту банківської карти, чи довідки про відсутність у неї банківської картки № НОМЕР_1 , емітованої АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на момент здійснення перерахування коштів або ж втрату картки з володіння в результаті протиправних дій третіх осіб. Клопотання про витребування доказів, у разі неможливості самостійного надання таких доказів, відповідач та її представник не заявляли. Відтак, посилання сторони відповідача на недоведеність перерахування кредитних коштів ґрунтуються виключно на їх припущеннях, що не може бути покладене судом в основу доказування. Водночас, слід зауважити, що покладення саме на відповідача обов`язку щодо доведення обставин не отримання кредитних коштів за наявності доказів, наданих стороною позивача на доведення зворотного, не суперечитиме принципу змагальності сторін.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення.

Умовами п.п.4 п.5.1 кредитного договору визначено, що товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за цим договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Позичальника відповідно до цивільного законодавства України.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Судовим розглядом встановлено, що 05.09.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ДІЖДИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №556/ФК-22, за умовами якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило право вимоги за кредитним договором №4 від 21.02.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до ОСОБА_1 у загальному розмірі 25 246 грн. 69 коп. Договір факторингу та додатки до нього підписано сторонами електронними цифровими підписами, він є діючим та у встановленому законом порядку не оспорювався.

Факт передання права вимоги у зазначених розмірах підтверджується платіжними інструкціями, актом прийому-передачі реєстру боржників та Витягом з Реєстру боржників додаток №1 до договору факторингу.

Суд зауважує, що належне підтвердження відступлення права вимоги (цесії) включає в себе наявність договору про відступлення права вимоги, який має бути укладений у письмовій формі та містити істотні умови, а також докази передачі права вимоги, такі як акти, накладні, або інші документи, що підтверджують факт передачі.

За обсягом наданих позивачем доказів, суд вважає доведеним факт відступлення прав вимоги кредитним договором №4 від 21.02.2021, укладеним із ОСОБА_1 . Клопотань про витребування додаткових доказів задля оспорювання обсягу наявних, сторона відповідача не заявляла.

Щодо реєстру боржників суд вважає за необхідне також зазначити, що позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, скільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечитиме положенням Закону України Про захист персональних даних.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Враховуючи, що ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед ОСОБА_1 виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, а відповідачем не надано, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», суд приходить до висновку про обґрунтованість звернення до суду та належність його статусу як позивача.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 у порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала належним чином, в результаті чого станом на 23.08.2021 виникла заборгованість у загальному розмірі 25 246 грн. 69 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту 5 900 грн. 00 коп., заборгованість по процентам 19 346 грн. 69 коп. При цьому, аналізом наданого розрахунку судом встановлено, що ні протягом узгодженого сторонами 30-денного строку кредитування, ні після його сплину, відповідач кредитні кошти не повернула та проценти не сплатила. Жодного платежу на погашення кредиту відповідач не здійснила, доказів зворотного суду не надала. Сума відступленого боргу станом на момент пред`явлення позову залишилась незмінною.

У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, як і презумпція правомірності його не спростована.

Зважаючи на те, що відповідач жодного разу не здійснила погашення заборгованості по кредиту ні перед попереднім кредитором, ні перед дійсним, та не повернула кредит протягом строку, обумовленого сторонами при укладенні договору, тим самим допустила істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) в сумі 5 900 грн. 00 коп., які підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не погоджується із розміром заявленої заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 19 346 грн. 69 коп., з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст.628 ЦК України.

Із системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, кредитор повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі в частині формулювання назв таких нарахувань, проведенні їх розрахунку, що забезпечує прозорість і однозначність вимог.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно умов укладеного кредитного договору від 21.02.2021, сторони домовились, що договір є строковим: строк надання кредиту 30 календарних днів; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою, що нараховується: в межах строку кредиту, передбаченого п.1.3 цього договору. Проценти за користування кредитом складають 51,3% від суми кредиту, що становить 3 026 грн. 70 коп. (з розрахунку: 100 грн. 89 коп. щодня, що дорівнює 1,71% щодня).

Таким чином, суд приходить до висновку, що за погодженням сторін, строк дії кредитного договору визначено до 23.03.2021. Відомості про його пролонгування в матеріалах справи відсутні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відтак, у межах 30-денного строку кредитування до закінчення дії кредитного договору, а саме до 23.03.2021, відповідач ОСОБА_1 зобов`язана була повернути кредиторові позику в сумі 5 900 грн. і сплатити проценти за користування нею за ставкою 1,71% за кожен день. Оскільки строк дії кредитного договору закінчився 24.03.2021, тому починаючи з цієї дати нарахування кредитором відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування є безпідставним.

Таким чином, суд приходить до висновку, що до стягнення із відповідача на користь позивача як дійсного кредитора підлягає заборгованість за відсотками, нарахована до 23.03.2021 включно у сумі 3 026 грн. 70 коп., що була узгоджена сторонами при укладенні договору, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування припиняється.

Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про доведеність істотного порушення відповідачем ОСОБА_1 кредитно-договірних зобов`язань, правомірність пред`явлення позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» як дійсним кредитором, які підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №4 від 21.02.2021 у загальному розмірі 8 926 грн. 70 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту 5 900 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 3 026 грн. 70 коп.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 847 грн. 84 коп. та 3 150 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу пропорційно частині задоволених вимог (35%). Клопотань про зменшення розміру заявлених витрат відповідач не заявляла.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №4 від 21.02.2021 у загальному розмірі 8 926 грн. 70 коп., що включає: заборгованість за тілом кредиту 5 900 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 3 026 грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 847 грн. 84 коп. та витрат на правничу допомогу 3 150 грн. 00 коп. пропорційно частині задоволених вимог.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», , юридична адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення у справі складено та підписано без проголошення 24.07.2025.

Суддя О.І. Євтушенко