Справа № 165/400/25 Провадження № 22-ц/802/996/25 Головуючий у 1 інстанції: Гайворонський О. В.
Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

28 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Шевчук Л. Я., вивчивши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 10 березня 2025 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 10 березня 2025 року у цій справі позов ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 11 250 грн заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 30689-02/2024 від 28 лютого 2024 року; 8 575 грн за договором позики № 2897736 від 06 травня 2024 року; 22 750 грн за договором про надання фінансового кредиту № 24609-03/2024 від 15 березня 2024року, всього у сумі 42 575 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 14 000 грн заборгованості за пенею за договором позики № 2897736 від 06 травня 2024 року відмовити.

Стягнуто ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 2 278,57 грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 , через свого представника Томчука Д. С., подав апеляційну скаргу на це судове рішення та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтував тим, що про оскаржуване рішення відповідач дізнався 15 липня 2025 року.

Відповідно до частини 1, 2 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з частиною 3 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Апеляційна скарга відповідачем подана з порушенням строків, встановлених статтею 354 ЦПК України.

Так, відповідач подав апеляційну скаргу 21 липня 2025 року, однак оскаржуване рішення ухвалене судом 10 березня 2025 року, повний текст судового рішення складено 10 березня 2025 року, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження закінчився 10 квітня 2025 року.

За положеннями частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи в заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, за положеннями статей 81, 127 ЦПК України поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Оскільки відповідач подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом строку, просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, проте не зазначив, з яких саме поважних причин він пропустив строк для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, обставини зазначені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що відповідно до вимог частини 3 статті 357 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без руху.

Також апеляційна скарга не оплачена судовим збором у розмірі, передбаченому законом.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постаждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, провадження № 11-795заі19, сформулювала такий правовий висновок: «Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань». За змістом наведеного правового висновку учасники бойових дій мають право на пільгу зі сплати судового збору виключно у справах з приводу захисту належних ним гарантій, які стосується їх соціального і правового захисту саме як ветеранів війни.

У цій справі спір виник із правовідносин, які не стосуються соціального захисту відповідача ОСОБА_1 у зв`язку із виконанням ним військового обов`язку, а також під час виконання ним службового обов`язку. Тому підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору, яка підлягає до сплати становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ; заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як передбачено частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, ставка судового збору є незмінною, до ставки судового збору може бути застосований понижуючий коефіцієнт в разі звернення до суду в електронній формі.

З апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач у цій справі є юридичною особою, який звернувся до суду у 2025 році. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 10 березня 2025 року задоволено частково позовну вимогу майнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року установлено у розмірі 3 028 гривень.

Отже, у цій справі за подання до суду позову з вимогою майнового характеру сплаті підлягав судовий збір у розмірі 3 028 грн (1 прожитковий мінімум, оскільки 1,5 відсотка ціни позову менше прожиткового мінімуму), незважаючи на спосіб та порядок подання позовної заяви до суду.

Ураховуючи наведене, судовий збір за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду у цій справі становить 4 542 грн (3 028 грн х 150%), та з урахуванням подання апеляційної скарги в електронній формі та понижуючого коефіцієнту становить 3 633,60 грн (4 542 грн х 0,8).

Реквізити рахунку сплати судового збору:

отримувач коштів ГУК у Волин.обл/м.Луцьк /22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38009371;

банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.);

рахунок отримувача: UA0003550;

призначення платежу: 101; _____/;реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний податковий орган і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір; на рішення суду від 10 березня 2025; справа № 165/400/25; Волинський апеляційний суд.

Відповідна квитанція (оригінал) або квитанції (оригінали) мають бути подані до апеляційного суду.

У зв`язку з викладеним та відповідно до вимог частини 2 статті 357 Цивільного процесуального кодексу України до поданої апеляційної скарги слід застосувати положення статті 185 цього Кодексу та залишити апеляційну скаргу без руху.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 10 березня 2025 року у цій справі залишити без руху, надавши строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі невиконання у визначений строк вимоги суду про звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення строку із зазначенням підстав для поновлення строку, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено на підставі частини 4 статті 357 ЦПК України.

У випадку подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням підстав, які будуть визнані поважними, але невиконання вказаної ухвали в іншій частині апеляційна скарга буде вважатися неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Суддя