КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року місто Київ

справа №754/10772/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 березня 2025року, ухвалене під головуванням судді Галась І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ентертейнмент Фекторі» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» на його користь:

заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 77617 грн.;

середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 238000 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 30 листопада 2021 року його прийнято на посаду завідувача господарства, адміністративно-господарського відділу ТОВ ТОВ «Ентертейнмент Фекторі».

Наказом №9 від 04 травня 2022 року його звільнено з посади завідувача господарства, адміністративно-господарського відділу ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» за згодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України.

Вказував, що він працював за графіком з понеділка по п`ятницю по 9 годин на день. Субота, неділя та святкові дні - вихідні, якщо не відбуваються поломки обладнання або систем, що забезпечують безперебійну роботу підприємства.

Зазначав, що за весь період роботи, він отримав кошти від відповідача тільки за січень 2022 року.

Вважав, що відповідач, не виплатив йому заробітну плату за період: грудень 2021 року - 15800,00 грн.; лютий 2022 року - 17000,00 грн.; березень 2022 року - 17000,00 грн.; квітень 2022 року - 17000,00 грн.; та за 4 дні травня 2022 року - 3090,00 грн., 10 календарних днів щорічної відпустки, що підлягає компенсації 7727,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року позовні вимоги були задоволені частково та стягнуто з ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 77617,00 грн. та 102000,00 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

16 січня 2024 року на виконання заочного рішення суду було видано виконавчий лист №754/10772/23.

Заочне рішення суду було виконано відповідачем в повному обсязі, що вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 06 лютого 2024 року ВП 73980378 у зв`язку з повним погашенням заборгованості.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року було задоволено заяву ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» про перегляд заочного рішення, заочне рішення від 16 листопада 2023 року було скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Деснянського районного суду від 31 березня 2025 року, залишити в силі заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року, яке набрало законну силу та виконано, рахуючи що ухвала від 20 березня 2024 року про скасування даного рішення не відповідає нормам процесуального права.

На обґрунтування вимог посилався на те, що розгляд і вирішення по суті тотожного позову в суді суперечить загальним засадам судочинства і призвело до ухвалення конкуруючих між собою судових рішень, що є недопустимим, так як підриває саму суть правосуддя і також деструктивно впливає на цивільний обіг.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 прийнято на посаду завідувача господарства, адміністративно-господарського відділу ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» згідно наказу №23-К від 29 листопада 2021 року з окладом 6600 грн.

Така тарифна ставка (оклад) Завідувача господарством була визначена Штатним розписом від 01 листопада 2021 року.

Відповідно до Штатного розпису від 01 грудня 2021 року тарифна ставка Завідувача господарством становила 7000 грн.

Згідно Штатного розпису від 01 січня 2022 року тарифна ставка (оклад) Завідувача господарством становила 10000 грн.

Інформація про подальше збільшення тарифної ставки відсутня.

ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» здійснило фактичну оплату заробітної плати, наступним чином:

За листопад 2021 року: згідно відомості №33 від 07 грудня 2021 року позивачу сплачено 241,50 грн., що до сплати податків складало 300 грн. та відповідає тарифній ставці 6600 грн.

За грудень 2021 року: згідно відомості №35 від 21 грудня 2021 року позивачу сплачено 2817,50 грн. та згідно відомості №1 від 06 січня 2022 року позивачу сплачено 2817,50 грн., що до сплати податків складало 7000 грн. та відповідає тарифній ставці 7000 грн.

За січень 2022 року: згідно відомості №2 від 21 січня 2022 року позивачу сплачено 3389,49 грн. та згідно відомості №3 від 08 лютого 2022 року позивачу сплачено 4660,53 грн., що до сплати податків складало 10000 грн. та відповідає тарифній ставці 10000 грн.

За лютий 2022 року: згідно відомості №50 від 22 лютого 2022 року позивачу сплачено 4427,50 грн. Враховуючи тарифну ставку 10000 грн. борг за лютий склав 4500 грн.

04 травня 2025 року позивачем подано заяву про звільнення.

Наказом №9 від 04 травня 2022 року позивача звільнено з посади завідувача господарства, адміністративно-господарського відділу ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» за згодою сторін - п.1 ст.36 КЗпП України.

Відповідачем не заперечується, що на час звільнення ОСОБА_1 існувала заборгованість по заробітній платі.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року позовні вимоги були задоволені частково та стягнуто з ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 77617,00 грн. та 102000,00 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з доказів, які були надані позивачем.

16 січня 2024 року на виконання заочного рішення суду було видано виконавчий лист №754/10772/23.

Заочне рішення суду від 16 листопада 2023 року було виконано відповідачем в повному обсязі, що вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 06 лютого 2024 року ВП 73980378 у зв`язку з повним погашенням заборгованості.

08 лютого 2024 року відповідач ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року, посилаючись на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, відповідно не зміг надати відзив на позовну заяву з відповідними доказами. Вказував, що інформація викладена позивачем у позовній заяві щодо розміру заборгованості по заробітній платі не відповідає дійсності.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 березня 2024 року було задоволено заяву ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» про перегляд заочного рішення, заочне рішення від 16 листопада 2023 року було скасовано, справу призначено до судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі складала: за лютий - 4500 грн., за березень 2022 року - 10000 грн., за квітень 2022 року - 10000 грн. та за травень (3 дні) - 1363,64 грн. А всього заборгованість складала - 25863,64 грн.

Відповідно вказана сума заборгованості по заробітній платі підлягала стягненню з ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» на користь ОСОБА_1 з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Відповідно до статей 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України, в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з тим, на час ухвалення рішення у даній справі стаття 117 КЗпП України відповідно до змін від 01 липня 2022 року була викладена у наступній редакції у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Невиплата працівникові при звільненні всіх належних йому сум є триваючим правопорушенням, а тому працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненніза період з травня 2022 року по липень 2023 року у розмірі 238000 грн. (17000 грн.*14 місяців).

Судом встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненніза період з травня 2022 року по лютий 2024 року становить 210000 грн.

Середній заробіток позивача за період з 04 травня 2022 року по 04 листопада 2022 року (6 місяців) становить 60000 грн.

Однак, слід зазначати, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

1. Розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором.

2. Період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов'язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

3. Ймовірний розмір пов'язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника.

4. Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Судувід від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №711/4010/13.

Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку, суд апеляційної інстанції враховує, що тривалий проміжок часу для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з 04 травня 2022 року по серпень 2023 року виник внаслідок того, що ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі (яка не обмежується строком) лише в серпні 2023 року, тобто більше ніж через рік після звільнення.

А відтак, беручи до уваги неспівмірність заявленої до стягнення суми середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості по заробітній платі, характером цієї заборгованості, колегія суддів вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивачу виплат у сумі 26000 грн.

Зазначена сума не відображає дійсний розмір майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за статтею 117 КЗпП за час затримки розрахунку при звільненні підлягали задоволенню частково.

За правилами ч.1 ст.376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішенняпро часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 25863,64 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 26000 грн. з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Разом з тим, оскільки з відповідача на користь позивача в межах виконавчого провадження НОМЕР_2, яке перебувало на виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) були стягнуті на виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023 року суми: 77617 грн. - заборгованість із заробітної плати та 102000 грн. - середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, а відтак дане судове рішення в частині стягнення з ТОВ «Ентертейнмент Фекторі» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 25863,64 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніу розмірі 26000 грн. з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів слід вважати виконаним за рахунок коштів, які були стягнуті в межах виконавчого провадження НОМЕР_2, яке перебувало на виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 березня 2025 року - скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю«Ентертейнмент Фекторі», місцезнаходження: місто Київ, вул. Лісківська, 9А/22, на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 25863 грн. 64 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 26000 грн. з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ентертейнмент Фекторі», місцезнаходження: місто Київ, вул. Лісківська, 9А/22, на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 заборгованості по заробітній платі в розмірі 25863 грн. 64 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 26000 грн. з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів вважати виконаним за рахунок коштів, які були стягнуті в межах виконавчого провадження НОМЕР_2, яке перебувало на виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: