ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 липня 2025 року

м. Харків

справа № 953/709/22

провадження № 22-ц/818/1916/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участі секретаря Смелянець К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області Новікова Е., який дії в інтересах держави в особі позивачів Державного агентства лісових ресурсів України, Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Харківської міської ради, третя особа Державне підприємство «Харківська лісова науково-дослідна станція» про визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державних актів на право власності на землю, повернення земельних ділянок, -

за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури Кравченка Андрія Григоровича на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року, постановлене суддею Лисиченко С.М.

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова Новіков Е., який дії в інтересах держави в особі позивачів Державного агенства лісових ресурсів України, Харківської обласної державної адміністрації звернувся до суду із позовом, в якому просив:

?визнати незаконним та скасувати пункт 1.149 додатку 1 до рішення Харківської міської ради «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» від 03.10.2007 № 199/07, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею орієнтовно, 2200,0 кв.м (1000,0 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 1200,0 кв.м для ведення садівництва) по АДРЕСА_1 ;

? визнати незаконним та скасувати пункт 1.102.1. рішення Харківської міської ради № 253/07 від 21.11.2007 «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок», яким передано ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 1000,0 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :16:013:0005; площею 1200,0 кв.м. для ведення садівництва по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :16:013:0006 (Київський район);

?визнати недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт серії ЯЕ №511394, зареєстрований 23.06.2008 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 95 (кадастровий номер :16:013:0005);

?визнати недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт серії ЯЕ №511395, зареєстрований 23.06.2008 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 94 (кадастровий номер :16:013:0006);

?визнати недійсним договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :16:013:0005, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого 09.02.2010 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О., за № 501;

?визнати недійсним договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :16:013:0006, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого 05.02.2010 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О., за № 537;

?визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :16:013:0005 по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований рішенням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 53235309 від 21.07.2020;

?визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :16:013:0006 по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований рішенням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 53235699 від 21.07.2020;

? зобов`язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку з кадастровим номером :16:013:0051, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації;

?зобов`язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку з кадастровим номером :16:013:0052, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації;

?зобов`язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку з кадастровим номером :16:013:0053, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації;

?зобов`язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути земельну ділянку з кадастровим номером :16:013:0054, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у власність держави в особі Харківської обласної державної адміністрації;

?судові витрати покласти на відповідачів та стягнути за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA0007171, код класифікації видатків бюджету 0901010.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року відмовлено у задоволені позову.

В апеляційній скарзі заступник керівника Харківської обласної прокуратури Кравченко Андрій Григорович посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Матеріалами справи достовірно підтверджується, що земельні ділянки з кадастровими номерами :16:013:0005 та :16:013:0006 знаходяться в межах земель лісогосподарського призначення ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція». Земельна ділянка з кадастровим номером :16:013:0006 є архівною ділянкою, що знаходиться на місці ділянок з кадастровими номерами: :16:013:0054 площею 0,06 га та :16:013:0053 площею 0,06 га в межах кварталу 163 Південного лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» згідно матеріалів лісовпорядкування 2013 року на території м. Харкова, що знаходяться у постійному користуванні цього підприємства, та жодних погоджень щодо вилучення вказаних земельних ділянок із земель лісового фонду підприємством не надавалося. Зайняття земельних ділянок з кадастровими номерами :16:013:0051, :16:013:0052, :16:013:0053, :16:013:0054, що належать до земель державної власності лісогосподарського призначення та перебувають у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства суперечить діючому законодавству в сфері лісокористування. Обґрунтовуючи обраний спосіб захисту порушених прав держави (усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення), прокурор виходив з положень ч. 1 ст. 15, ст. ст. 16, 328, 330, 373, 387, 391 та 658 ЦК України, ч. 2 ст. 152 ЗК України. Така позиція прокурора повністю узгоджується з положеннями ст. ст. 330, 387, 658 ЦК України про те, що право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою майна, а тому за відсутності правової підстави на виникнення в іншої особи титульного володіння на земельну ділянку належним способом правового захисту є усунення перешкод у її користуванні законним володільцем, а не про витребування такої ділянки від фактичного володільця.

У відзиві на апеляційну скаргу Харківська міська рада просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. (а.с.12 т.4).

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги, рішення суду залишити без змін. (а.с.32 т.4)

Представник ОСОБА_3 адвокат Шевченко О.С. просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. (а.с.47 т.4).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірних земельних ділянок, які вона набула у власність на підставі договорів купівлі- продажу. Тому, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав у даних правовідносинах є звернення до суду з віндикаційним позовом про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Заявлений прокурором негаторний позов, зокрема, про повернення спірних земельних ділянок, у контексті встановлених судом у даній справі обставин не призведе до відновлення права держави на спірні земельні ділянки, що є самостійною підставою для відмови у задоволені позову.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що пунктом 1.149 додатку 1 до рішення Харківської міської ради «Про надання дозволу громадянам на розробку проектів відведення земельних ділянок» від 03.10.2007 № 199/07 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, площею орієнтовно 2200,0 кв.м (1000,0 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 1200,0 кв.м для ведення садівництва) по АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.102.1. рішення Харківської міської ради №253/07 від 21.11.2007 передано ОСОБА_1 в приватну власність земельну ділянку площею 1000,0 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 1200,0 кв.м. для ведення садівництва по АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних, які містяться у листі за підписом в.о. директора Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради від 19.10.2023 №2392/0/605-23, на момент прийняття вищезазначених рішень, відповідно до генерального плану м.Харкова, затвердженого рішенням 22 сесії Харківської міської ради 24 скликання від 23.06.2024 року №89/04, земельні ділянки з кадастровими номерами :16:013:005 та :16:013:0006 входили до меж міста Харкова.

На підставі рішення Харківської міської ради №253/07 від 21.11.2007 видано ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0.1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :16:013:0005, Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ №511394, зареєстрований 23.06.2008 у Книзі записів реєстрації державних атів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

На підставі рішення Харківської міської ради №253/07 від 21.11.2007 видано ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0.1200 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :16:013:0006, Цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва. Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ №511395, зареєстрований 23.06.2008 у Книзі записів реєстрації державних атів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

За договором дарування земельної ділянки, посвідченим 09 лютого 2010 року приватним нотаріусом міського нотаріального округу Лавінда Н.О., реєстр № 501 та за договором дарування земельної ділянки, посвідченим 05 лютого 2010 року приватним нотаріусом міського нотаріального округу Лавінда Н.О., реєстр № 537 ОСОБА_2 набула право власності на вказані земельні ділянки. Право власності зареєстровано в Поземельній книзі 19.03.2010 р. за реєстровим № 05001 Управлінням держкомзему у місті Харкові, про що проставлена відмітка на Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 511394, який виданий Харківською міською радою Харківської області 23 червня 2008 року та за реєстровим № 06001 Управлінням держкомзему у місті Харкові, про що проставлена відмітка на Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 511395, який виданий Харківською міською радою Харківської області 23 червня 2008 року.

За договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 21.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. та купівлі-продажу земельної ділянки від 21.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В., ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 , земельну ділянку. Місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер земельної ділянки :16:013:0005. Площа земельної ділянки: 0.1000 га, у тому числі за земельними угіддями: малоповерхова забудова 0.1000 га та земельну ділянку, яка розташована: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального ведення садівництва. Кадастровий номер земельної ділянки :16:013:0006. Площа земельної ділянки: 0.1200 га, у тому числі за земельними угіддями: багаторічні насадження 0.12 га.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 250347383 від 29.03.2021, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровим номером :16:013:0005, площею 0,1 га, на підставі рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 53235309 від 21.07.2020.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 250347561 від 29.03.2021, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровим номером :16:013:0006, площею 0,12 га, на підставі рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 53235699 від 21.07.2020.

Відповідно до даних, які містяться у листі за підписом т.в.о. директора Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 29.04.2021 №263, земельна ділянка з кадастровим номером :16:013:0005 є архівною ділянкою, що знаходиться на місці ділянок з кадастровими номерами: :16:013:0051 площею0,05 га та :16:013:0052 площею 0,05 га в межах кв.163 Південного лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція»; земельна ділянка з кадастровим номером :16:013:0006 є архівною ділянкою, що знаходиться на місці ділянок з кадастровими номерами: :16:013:0054 площею 0,06 га та :16:013:0053 площею 0,06 га в межах кв.163 Південного лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція».

Згідно з даними, які містяться у листі за підписом начальника ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 01.12.2021 10-20-14-8901/0/19-21, за інформацією Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру. затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, на підставі «Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки приватної власності кадастровий номер :16:013:0006, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для ведення садівництва» (розробник ФО-П ОСОБА_4 , 2020 р.) та за заявою гр. ОСОБА_3 про державну реєстрацію земельних ділянок 24.12.2020 здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :16:013:0006 та сформовано 2 земельних ділянки з кадастровими номерами: :16:013:0054 та :16:013:0053. На підставі «Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки приватної власності кадастровий номер :16:013:0005, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» (розробник ФО-П ОСОБА_4 , 2020 р.), за заявою ОСОБА_3 про державну реєстрацію земельних ділянок 24.12.2020 здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :16:013:0005 та сформовано 2 земельних ділянки з кадастровими номерами: :16:013:0051 та :16:013:0052.

Відповідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 282275295 від 01.11.2021, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровим номером :16:013:0051, площею 0,05 га, на підставі рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57417076 від 01.04.2021.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 282275525 від 01.11.2021, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровим номером :16:013:0052, площею 0,05 га, на підставі рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57419056 від 01.04.2021.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 282275692 від 01.11.2021, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровим номером :16:013:0053, площею 0,06 га, на підставі рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57420244 від 01.04.2021.

Відповідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 281779270 від 28.10.2021, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровим номером :16:013:0054, площею 0,06 га, на підставі рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57420938 від 01.04.2021.

Відповідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 29.12.2021, власником земельної ділянки кадастровий номер :16:013:0051, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3 . Дата державної реєстрації права 29.03.2021, номер запису про право 41289334.

Відповідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 29.12.2021, власником земельної ділянки кадастровий номер :16:013:0052, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3 . Дата державної реєстрації права 29.03.2021, номер запису про право 41290671.

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 29.12.2021, власником земельної ділянки кадастровий номер :16:013:0053, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3 . Дата державної реєстрації права 29.03.2021, номер запису про право 41291660.

Відповідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 29.12.2021, власником земельної ділянки кадастровий номер :16:013:0054, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3 . Дата державної реєстрації права 29.03.2021, номер запису про право 41292303.

Відповідно до даних, які містяться у листі за підписом заступника директора Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради від 21.05.2021 №3057/0/605-21, в департаменті відсутня інформація щодо будь-яких лісних масивів в районі розміщення земельних ділянок з кадастровими номерами :16:013:0051, :16:013:0052, :16:013:0053, :16:013:0054.

Відповідно до даних, які містяться у листі за підписом заступника директора Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради від 21.05.2021 №3052/0/605-21, згідно із генеральним планом м.Харкова, затвердженим рішенням сесії Харківської міської ради від 23.06.2004 №89/04, зі змінами, затвердженими рішенням сесії Харківської міської ради від 18.12.2019 №1902/19 земельні ділянки з кадастровими номерами :16:013:0051, :16:013:0052, :16:013:0053, :16:013:0054 розташовані на території житлової садибної забудови, згідно із планом зонування (зонінгом) у житловій зоні, підзоні Ж-1:садибна забудова, поза межами «червоних ліній» вулиць.

Згідно з даними, які містяться у листі за підписом в.о. начальника Управління надання адміністративних послуг Відділ №9 ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 08.02.2022 1382/327-22, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», яка набрала чинності з 01.01.2013 року, проведена 24.12.2020 року державна реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами :16:013:0052 та :16:013:0051. Зазначені земельні ділянки були утворені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :16:013:0005. На земельні ділянки з кадастровими номерами :16:013:0052 та :16:013:0051 у Відділі обліковується технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :16:013:0005 за адресою: АДРЕСА_2 . В свою чергу, на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.02.2021 р. по справі 638/764/18 провадження 1-кс/638/433/21, вилучено зокрема: оригінал проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :16:013:0005. У Відділі не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або користування земельними ділянками лісогосподарських підприємств на території м. Харкова, відсутні картографічні та інші матеріали щодо місця розташування земель вказаних лісогосподарських підприємств на території м. Харкова. Документації із землеустрою на земельні ділянки або інші матеріали з каталогами координат меж земельних ділянок до Відділу не надходили, тому надати інформацію щодо співпадання земельних ділянок з кадастровими номерами :16:013:0052 та :16:013:0051 з будь-яким лісним масивом не вбачається можливим.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 14 Конституції України).

Відповідно до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частини перша та друга статті 20 ЗК України).

Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Відповідно до частини другої статті 1 ЛК України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (частина друга статті 3 ЗК України).

Відповідно до статті 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізовується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Землі лісогосподарського призначення належать до земель державної власності, які не можуть передаватися в приватну власність, крім випадків, визначених у цьому кодексі (пункт «г» частини четверта статті 84 ЗК України).

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 га у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення.

За змістом статті 31 ЛК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, статті 75 ЛК України, статті 50 Закону України «Про землеустрій» та Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, вилучення земельної ділянки для потреб, не пов`язаних із веденням лісокористування у постійного землекористувача, та її передача у приватну власність для обслуговування жилого будинку чи ведення особистого селянського господарства, має здійснюватися за згодою державного підприємства та лише після припинення права постійного користування земельною ділянкою постійним землекористувачем за його заявою з подальшою розробкою проєкта відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Документами, які підтверджують право лісогосподарських підприємств на земельні ділянки, є державні акти на право постійного користування земельними лісовими ділянками або планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Тому при розгляді справи суд має встановлювати правовий статус земельної ділянки та її цільове призначення за даними земельного кадастру.

Відсутність у лісогосподарського підприємства свідоцтва про право власності на земельну ділянку не свідчить про відсутність такого права, оскільки за положеннями пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України, такими документами можуть бути планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Отже, земельні ділянки у межах населеного пункту, зайнятті зеленими насадженнями, віднесені до категорії лісів, належать до земель лісогосподарського призначення та можуть належати лісогосподарському підприємству, якщо це підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Приписами статті 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Зміст частин першої, другої, шостої-десятої цієї статті свідчить про те, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір розміру та мети використання земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому статтею 151 ЗК України. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до частини першої статті 126 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом на землю, який видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий.

Згідно зі статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною другою статті 90 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

У випадку порушення права власності власник відповідно до статті 387 ЦК України має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикаційний позов як спосіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належним йому майном.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на особливість правової природи віндикації.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зазначила про те, що умовами звернення з таким позовом є: 1) позивач є власником майна; 2) власник фактично втратив володіння річчю; 3) відповідач є незаконним володільцем; 4) власник і володілець не перебувають у договірних відносинах; 5) предметом позову може бути тільки індивідуально визначена річ; 6) ця річ на момент розгляду спору повинна існувати в натурі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16 (провадження № 14-2цс21) зазначила, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

Для витребування нерухомого майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18). Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19)).

У справі, що переглядається прокурор просить серед іншого, зобов`язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути земельні ділянки у власність держави.

Однак такі вимоги не є належним способом захисту порушених прав, оскільки вимоги стосуються витребування майна у добросовісного набувача, яка за відплатним договором придбала спірне майно.

Проте таких вимог заявлено не було.

Вимоги про визнання незаконними та скасування пункт 1.149 додатку 1 до рішення Харківської міської ради про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки; визнання незаконним та скасування пункт 1.102.1. рішення Харківської міської ради про передачу у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :16:013:0005; про визнання недійсним виданого державного акту серії ЯЕ №511394, зареєстрований 23.06.2008 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 95 (кадастровий номер :16:013:0005); визнання недійсним виданого державного акту серії ЯЕ №511395, зареєстрований 23.06.2008 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 94 (кадастровий номер :16:013:0006); про визнання недійсним договорів дарування земельних ділянок з кадастровим номером №:16:013:0005 та № :16:013:0006; визнання недійсним договорів купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровим номером №:16:013:0005 та № :16:013:0006 також задоволенню не підлягають, оскільки не є належним способом захисту прав у спірних правовідносинах.

Таким чином, позов прокурора не може бути задоволений у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту прав держави.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 676/6114/19; 621/1476/22.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375ЦПК Україн суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК Українисуд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури Кравченка Андрія Григоровича - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 рок - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 24.07.2025 року.