РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/466/25

2/609/291/2025

21 липня 2025 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Харлана М.В.

за участю:

секретаря судового засідання Семенюк О.І.

представника позивача Парійчук Ю.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду в режимі відеокрнференції цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 16 травня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Парійчук Юлія Дмитрівна звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про зміну розміру аліментів.

2. Позов обґрунтований тим, що позивач з відповідачем з липня 2007 року до квітня 2009 року проживали, вели сімейне життя та спільне господарство без укладення шлюбу. Від спільного проживання із відповідачем ОСОБА_2 , позивач народила двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач являється їх біологічним батьком, проте запис про батька дітей у Книзі реєстрації народжень був проведений у порядку передбаченому ст. 135 СК України.

21 квітня 2009 року позивач та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований Садківською сільською радою Шумського району Тернопільської області, актовий запис №1.

У даному шлюбі народилась дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Шумського районного суду від 22 січня 2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також вищевказаним рішенням призначено стягнення аліментів з відповідача в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно на кожного із трьох дітей.

Представник позивача вказує, що з моменту стягнення аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін, пройшов значний проміжок часу, внаслідок чого змінилося матеріальне становище сторін, а також зросли кошти необхідні на утримання дітей. Зокрема, відповідач ОСОБА_2 тривалий час перебуває за кордоном, що дає підстави стверджувати про його високе матеріальне становище.

Вважає, що сплачуваних відповідачем аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей недостатньо, а тому, для забезпечення повноцінного та всебічного розвитку дітей на достатньому рівні у країні, яка знаходиться в стані війни, позивач бажає збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів. Посилаючись на наведене, представник позивача просила задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Парійчук Ю.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно довідок «Укрпошти» усі поштові конверти із повістками про виклик відповідача у судові засідання, повернулися до суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Тому суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, не подав відзиву.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 19 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 03 червня 2025 року.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 03 червня 2025 року за клопотанням представника позивача витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання громадянином України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , державного кордону України за період з 01 січня 2022 року по теперішній час, у зв`язку із витребуванням доказів судовий розгляд справи відкладено на 18 червня 2025 року, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці судовий розгляд справи відкладено на 02 липня 2025 року, у зв`язку із клопотанням представника позивача, судовий розгляд справи відкладено на 21 липня 2025 року.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

5. Судом встановлено, що в період спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_3 , батьками якого зазначено: мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 09.04.2008 р. Садківською сільською радою Шумського району Тернопільської області, а.з № 3.

6. ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_4 , батьками якого зазначено: мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 11.03.2009 р. Садківською сільською радою Шумського району Тернопільської області, а.з № 4.

7. Від спільного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась дочка ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 виданого 27.07.2010 р. Садківською сільською радою Шумського району Тернопільської області, а.з № 2.

8. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 21.10.2020 р. і до досягнення дітьми повноліття.

9. Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого 14 травня 2024 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач ОСОБА_9 14 травня 2024 року зареєструвала шлюб із гр. ОСОБА_10 та їй присвоєно прізвище « ОСОБА_11 », а.з. № 482.

10 Відповідно до копій Витягів з реєстру територіальних громад №2024/006847860, № 2024/006847721, № 2022/000800153, № 2023/005027323 зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей є АДРЕСА_1 .

11. Відповідно до копії довідки з Пенсійного фонду України форми ОК-5 розмір заробітної плати позивача ОСОБА_1 за період з 2021 р. по 2025 р. становив 376068,72 грн.

12. Відповідно до інформації з Державної прикордонної служби України витребуваної судом за клопотанням представника позивача вбачається, що ОСОБА_2 виїхав за межі України 11.06.2022 р. через пункт пропуску «Угринів» та повернення його в Україну не зафіксовано.

ІV. Оцінка Суду.

13. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

14. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

15. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

16. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

17. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII від 27 лютого 1991 року, Держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

18. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

19. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

20. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

21. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

22. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

23. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

24. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України).

25. Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

26. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

27. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

28. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

29. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

30. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

31. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

32. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

33. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

34. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

35. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України).

36. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).

37. Звертаючись із позовом до суду позивач ОСОБА_1 покликалася на те, що відповідач на підставі рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2021 року сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі який є недостатнім для забезпечення необхідного життєвого рівня дітей.

Зазначає, що відповідач працездатного віку, отримує дохід, який значно виріс з моменту попереднього судового рішення, має високу заробітну плату, а тому зможе сплачувати аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 5000,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

Окремо, звертала увагу суду, що діти проживають у країні, яка знаходиться в стані війни. Як наслідок, рівень життя значно знизився, а ціни зросли, що зумовлює збільшення витрат на забезпечення дітей.

Суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов`язків щодо утримання неповнолітніх дітей не здобуто.

Окрім того, даними Державної прикордонної служби України, підтверджено, що ОСОБА_2 виїхав за межі України 11.06.2022 р через пункт пропуску «Угринів» та повернення його в Україну не зафіксовано.

Разом з тим, суд зауважує, що окрім даних Державної прикордонної служби, позивачем не надано жодних доказів, що відповідач працевлаштований за кордоном, знімає житло або отримує будь який дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти саме в розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я, або виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їх неповнолітніх дітей, що є підставою для збільшення аліментів саме у такому розмірі.

Зважаючи на особу платника аліментів: працездатний, фізично здорова особа, проживає за межами України та, враховуючи, що діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів, але не у заявленому розмірі, а у розмірі по 2600,00 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки така сума на утримання трьох неповнолітніх дітей від батька є помірною сумою, яка не є завищеною в сьогоднішніх умовах життя, з урахуванням віку, потреб дітей та не є такою, що створить відповідачу непомірні труднощі матеріального характеру. З урахуванням витрат на утримання дітей в рівній мірі від обох батьків, дітям буде забезпечений дохід, який перевищує прожитковий мінімум.

Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов про зміну розміру аліментів підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

38. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

З цих підстав,

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 192, 196 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 4, 19, 76, 81, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Винести заочне рішення.

2. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

3. Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2021 року у цивільній справі №607/17859/20.

4. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2600,00 (дві тисячі шістсот) грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Шумським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 21 липня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса проживання згідно позовної заяви: с. Радошівка, Кременецького району, Тернопільської області, РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя: М.В. Харлан