УХВАЛА

25 липня 2025 року

м. Київ

справа № 757/9185/22-ц

провадження № 61-8804ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Іванченко Олександр Володимирович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2025 року у цивільній справі за позовом ТОВ «РАДА 5» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «РАДА 5» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «РАДА 5» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Печерського районного суду міста Києвавід 16 квітня 2024 року,ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 червня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києвавід 16 квітня 2024 року у цій цивільній справі.

10 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2025 року, справу передати для продовження рогляду до суду апеляційної інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Заявниця вважає, що апеляційний суд належним чином не оцінив причини пропуску строку на звернення з апеляційною скаргою, залишив поза увагою, що повний текст рішення суду першої інстанції отриманий лише 27 травня 2025 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Право на апеляційний перегляд справи, яке гарантовано Конституцією України, реалізується у порядку, передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України

суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження

у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву

про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз вказаної процесуальної норми дає підстави для висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто, законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. Строк, передбачений частиною другою статті 358 ЦПК України, є присічним і поновленню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України.

Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 серпня 2020 року у справі № 523/1781/16-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 493/1858/16-ц, від 30 червня 2021 року у справі № 613/1166/15-ц, від 01 грудня 2021 року у справі № 171/506/15, від 23 листопада 2022 року у справі № 754/2141/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 761/30419/19, від 30 січня 2023 року у справі № 761/21976/21, від 15 лютого 2023 року у справі № 208/805/20, від 24 квітня 2023 року у справі № 755/19216/18, від 05 квітня 2023 року у справі № 465/3861/16-ц.

У разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, особа, яка подає скаргу, має довести, а апеляційний суд перевірити наявність випадків, передбачених пунктами 1-2 вказаної норми (постанова Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 296/3261/17).

Суд апеляційної інстанції, встановив, що суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про розгляд справи та направляв процесуальні документи, а ОСОБА_1 неодноразово подавала до суду процесуальні документи: відзив на позовну заяву, заяву про залишення позову без розгляду, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) осіб, клопотання про витребування доказів, заперечення на відповідь позивача на відзив, клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, заява щодо ухвалення судом рішення про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв адвокат Іванченко О. В., що підтверджується ордером про надання правничої (правової) допомоги від 26 травня 2023 року № 1309526.

Рішення суду першої інстанції датоване 16 квітня 2024 року, у ньому вказано, що повний текст рішення складено 16 квітня 2025 року.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження та правильно застосував приписи частини другої статті 358 ЦПК України, оскільки заявниці достовірно було відомо про розгляд цієї справи судом першої інстанції і про винесене судом першої інстанції рішення. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана у червні 2025 року, після спливу більше одного року з дня складення повного тексту рішення суду першої інстанції (16 квітня 2024 року), а про обставини непереборної сили заявниця не вказувала.

Доводи касаційної скарги про те, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень 28 травня 2025 року забезпечено надання загального доступу до повного тексту рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року, а отримано його повний текст заявницею 27 травня 2025 року не є підставою для незастосування частини другою статті 358 ЦПК України. Несвоєчасне внесення судового рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень не впливає на обчислення процесуальних строків, визначених ЦПК України.

Отже доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Слід звернути увагу, що ухвалою від 30 червня 2025 року Київський апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження і за апеляційною скаргою ТОВ «РАДА 5» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема частини другої статті 358 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Іванченко О. В., на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2025 року (не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи) є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Іванченко Олександр Володимирович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2025 року у цивільній справі за позовом ТОВ «РАДА 5» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - відмовити.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович