Провадження № 2-о/686/497/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

присяжних: Галка О.М., Ігнатенка О.А.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

за участю заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницький цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оголошення фізичної особи померлою,

встановив:

19 червня 2025 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про оголошення померлим її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги заявниця мотивує тим, що у 2002 році її чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поїхав з метою заробітку до міста Києва, після чого не повернувся до місця свого постійного проживання, на зв`язок не виходив, будь-які відомості щодо нього з 2002 року по теперішній час відсутні.

У листі від Хмельницького районного управління поліції у відповідь на звернення заявниці від 21.01.2025 року зазначено, що встановити місцезнаходження гр. ОСОБА_2 не представилось за можливе.

Відповідно до Довідки №М-03-21481 від 13.05.2025 року Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб ОСОБА_2 був знятий з реєстрації 15 листопада 2002 року.

У Акті КП УМК «Центральний» від 08 травня 2025 року підтверджено сусідами що ОСОБА_2 давно не проживає за своєю адресою.

Син заявниці та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 беручи участь в обороні держави та стримуванні збройної агресії російської федерації. Визнання його батька померлим є необхідним для реалізації права на отримання передбачених законом виплат. Визнання особи померлою має наслідком припинення її прав та обов`язків, що дозволяє юридично врегулювати питання спадщини, майнових прав та інших правовідносин, зокрема права на отримання грошової допомоги. Зникнення безвісти близької людини залишає родину у стані невизначеності, що ускладнює як емоційне, так і правове врегулювання життєвих обставин.

У зв`язку з тим що ОСОБА_2 вже понад 22 роки перебуває в розшуку, жодних відомостей про його місце знаходження/перебування/проживання немає, ОСОБА_1 просить суд оголосити її чоловіка ОСОБА_2 померлим.

Ухвалою судді від 23 червня 2025 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження.

Заявниця ОСОБА_1 вимоги заяви підтримала повністю, просила їх задоволити.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, суд приходить до висновку про задоволення вимог заяви з наступних підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що 05.02.1978 року Голосківською сільською радою Летичівського району Хмельницької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , актовий запис № 06, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Відповідно до копії довідки № М-03-21481 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_1 , з 06.04.1990 року був зареєстрований ОСОБА_2 разом з сім`єю: дружиною ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_5 і ОСОБА_2 . Проте, 15.11.2002 року ОСОБА_2 було знято з реєстрації за вказаною адресою.

У листі Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області № 30445-2025 від 17.02.2025 року у відповідь на звернення ОСОБА_1 від 21.01.2025 року, зазначено, що встановити місцезнаходження гр. ОСОБА_2 не представилось за можливе.

У Акті КП УМК «Центральна» ХМР від 08.05.2025 року підтверджено сусідами що ОСОБА_2 давно (більше 20 років) не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, судом не здобуто будь-яких відомостей щодо місця проживання/перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.

У статті 306 ЦПК України, зокрема визначено обов`язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази.

За змістом ст.307, 308 ЦПК України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Оголошення особи померлою, засноване на презумпції її смерті, є юридичним фактом, що дає підставу для припущення про припинення цивільної правоздатності цієї особи.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_2 , оскільки з 2002 року відсутні будь-які відомості про його місце перебування.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 46 - 48 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265, 305-308 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Доброгорща Хмельницького району Хмельницької області, громадянина України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , - померлим з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Повний текст рішення суду складено 11 липня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя О.М. Палінчак

Присяжні О.М. Галко

О.А. Ігнатенко