Справа № 466/7145/24
Провадження № 2/466/525/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Пукшина А.В.,

справа 466/7145/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за участю представника позивача адвокатки Тертичної Н.В.,

представника відповідача Кадикало Р.Є.,

в с т а н о в и в :

05.07.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Львова із позовною заявою до Львівської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2024 р. вищезазначену справу передано до розгляду судді Донченко Ю.В.

На підставі розпорядження №219 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 02.12.2024 справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини передано на перерозподіл.

02.12.2024 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 справа 466/7145/24 (провадження № 2/466/2205/24) була розподілена на розгляд судді Невойту П.С. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2024 року).

Ухвалою судді від 03 грудня 2024 року прийнято до розгляду справу та проводити таку в порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , 1940 року народження, після чого відкрилася спадщина. Заповіту батько не залишав. Позивач є його єдиною донькою. За життя батька вона з ним не дуже часто спілкувалася, оскільки батьки розлучилися, коли вона була ще маленькою. Періодично передзвонювалися з батьком. В день повномаштабного вторгнення російської федерації в Україну вона повернулася з Києва, т.я. там працювала та вже 01.03.2022 року з мамою, якій 81 рік і з донькою виїхали за кордон. 2 роки перебувала за кордоном та 05.01.2024 року повернулася в Україну. На початку червня 2024 року з нею зв`язалася двоюрідна сестра, яка багато років проживає в Америці та повідомила про смерть батька. 02.07.2024 року вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку. Просить визначити додатковий строк на прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 , 1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача Львівської міської ради Кадикало Р.Є., яка діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб під час розгляду справи позовні вимоги заперечила, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна на розгляд справи не прибула, на адресу суду направила копію спадкової справи № 30/2024, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (арк.спр.11).

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом для виїзду закордон від 24 січня 2020 року № НОМЕР_2 . Цей документ містить відмітку про перетин кордону на виїзд з України 01.03.2022 року та в`їзд в Україну 05.01.2024 року (акр.спр.15).

Відповідно до листа від 02.07.2024 року приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, що 02.07.2025 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про прийнятя спадщини, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки пропущений строк подання заяви про прийняття спадщини (арк.спр.14).

Згідно свідоцтва про смерть (повторне), виданого 06 червня 2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 серія НОМЕР_3 (арк.спр. 8).

Після смерті останнього відкрилась спадщина, в склад якої входить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із свідоцтва про право власності на квартиру від 22.04.1994 р. № НОМЕР_4 , виданого відділом приватизації державного житлового фонду Львівської міської адміністрації, квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної власності ОСОБА_2 (арк.спр.21 справи № 466/8075/23).

Згідно із матеріалами спадкової справи № 30/2024 інформація про заповіти ОСОБА_2 відсутня. Свідоцтво про право на спадщину відповідно до матеріалів цієї спадкової справи станом на 27.06.2025 року не видане.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, з тексту позовної заяви та доданих доказів, позивач зазначає поважність пропуску звернення з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини те, що вона у зв`язку з агресією рф терміново виїхала за кордон, втратила телефон та не могла зв`язатися з батьком та не знала про його смерть.

Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

При цьому суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини.

Так, зокрема ВС неодноразово зазначалося, що якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Щодо перешкод, які зазначає позивач, російська агресія та виїзд її з України разом зі сімєю. Позивач не надала належних доказів неможливості подання заяви, перебуваючи за кордоном. На території м.Львова воєнних дій не проводилося, пояснення про те, що Позивач загубила телефон та не могла налагодити звязкок з батьком суд оцінює критично. Так, повернувшись до України 01.05.2024 року, Позивач тільки у червні від двоюрідної сестри, яка проживає в Америці дізналася про смерть батька, при цьому повідомляє, що знала де він проживав.

У постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 Верховний Суд також дійшов висновку, що не спілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі №607/13549/21 зазначено, що перебування спадкоємців за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які унеможливили чи в інший спосіб перешкодили вчасно здійснити таку дію.

Отже, з огляду на зазначене суд вважає, що сторона Позивача не надала належних доказів поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини і судом не здобуто таких в судовому засіданні. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

У звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. 10, 11, 33, 60, 169, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 1220, 1222, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Львівська міська рада: , юридична адреса: м.Львів, пл.Ринок, 1,

третя особа: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна, адреса: м.Львів, вул.Г.Чупринки, 52.

Повний текст рішення виготовлений 14.07.2025 року.

Суддя П. С. Невойт