ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/1271/24
Номер провадження 22-ц/818/1867/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року в складі судді Шарка О.П. по справі № 645/1271/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 01 вересня 2011 року, від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останнім часом у подружжя стало виникати багато сварок через різні погляди на подальше життя, фактично сім`я припинила своє існування понад пів року тому, вона втратила почуття поваги та кохання до чоловіка. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Спору щодо спільного майна та дітей немає. Примирення та збереження шлюбу неможливо.

Просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_1 , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції в Харківській області, запис № 1428, свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_1 .

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 01 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1428.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

На вказане судове рішення 14 січня 2025 року ОСОБА_1 через представника до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Позивачка до суду також не з`явилась, не надала своїх пояснень щодо результату надання їм строку на примирення. Вважає, що вони з дружиною примирились, їхній шлюб можливо зберегти, а звернення позивачки до суду є передчасним. Крім того, судом не встановлено, з ким залишиться проживати дитина, з якого часу сторони не ведуть спільне господарство, а також позивачка не вказала на вибір щодо повернення дошлюбного прізвища « ОСОБА_4 ».

16 лютого 2025 року від представника позивачки адвоката Некрасова О.В. надійшло клопотання про долучення до матеріалів електронної справи апеляційної скарги, а також продовження строку на подання відзиву. Копія апеляційної скарги надіслана адвокату Некрасову О.В. в електронний кабінет 18 лютого 2025 року (а.с. 93), однак відзиву на апеляційну скаргу від позивачки чи її представника не надходило, тому питання про продовження строку на подання відзиву не вирішується.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 24 липня 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси учасників справи.

Судові повістки на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повернуті на адресу апеляційного суду з відмітками від 09 лютого 2025 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 84-87). Крім того, про день, час та місце судового засідання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлялись відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 81, 82).

Представник ОСОБА_2 адвокат Некрасов О.В. отримав в електронному кабінеті 03 лютого 2025 року (а.с. 80).

Представник ОСОБА_1 адвокат Крамаренко В.П. отримав в електронному кабінеті 03 лютого 2025 року (а.с. 79).

В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Крамаренко В.П. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через його неможливість взяти участь у судовому засіданні, оскільки представник відповідача перебуває у відпустці. Будь яких доказів на підтвердження заявленого клопотання суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципів) цивільного судочинства, окрім іншого, є верховенство права, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Представника ОСОБА_1 адвоката Крамаренко В.П. про дату, час та місце судового розгляду справи 24 липня 2025 року було повідомлено належним чином з 03 лютого 2025 року та він мав достатньо часу для організації своєї діяльності по виконанню представництва по даній справі.

Оскільки клопотання про відкладення судового розгляду, призначеного на 24 липня 2025 року з належним обґрунтуванням поважних причин неявки в судове засідання адвоката Крамаренко В.П. не надано, колегія суддів ухвалила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована, зокрема, тим, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Порядок виклику та вручення судових повісток визначено статтями 128, 130 ЦПК України.

Частиною 2 статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з частиною 5 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до частин 6, 7 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:

1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівняно з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Крім того, у пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи 17 грудня 2024 року, відомості про направлення йому судової повістки на цю дату відсутні.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також вимог статей 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За таких умов, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм процесуального права з ухваленням нового судового рішення.

При ухваленні нового судового рішення по суті спору апеляційний суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 01 вересня 2011 року укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1428, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом ДРАЦС по м. Харкову ХМУЮ серії НОМЕР_2 (а.с. 11, 24).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Позивачка зазначила, що шлюбні стосунки між подружжям припинені, тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Статтею 51 Конституції України та статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок щодо застосування статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 369/7035/18, провадження № 61-1658св20.

Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, подальше сімейне життя чоловіка і дружини та збереження сім`ї є неможливим, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2024 року сторонам було надано строк на примирення три місяці (а.с. 50).

Справа перебуває у провадженні судів першої та апеляційної інстанції тривалий час, однак докази на підтвердження того, що з часу звернення позивачки до суду з позовом про розірвання шлюбу у березні 2024 року сторони у справі примирилися, проживають спільно та ведуть спільне господарство, суду не надані. За таких умов доводи ОСОБА_1 щодо їх можливого примирення з позивачкою є безпідставними.

З урахуванням доведення ОСОБА_2 викладених у позові обставин, судова колегія доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про передчасність звернення до суду та відсутність підстав для розірвання шлюбу позовних вимог не спростовують.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом не встановлено, з ким залишиться проживати дитина, з якого часу сторони не ведуть спільне господарство, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини не відносяться до предмету доказування у даній справі за вимогою про розірвання шлюбу. Необхідність у встановленні конкретної дати припинення шлюбних відносин у цій справі відсутня, це не впливає на вирішення питання про наявність підстав для розірвання шлюбу. Спір щодо визначення місця проживання дитини та щодо поділу майна не є предметом розгляду суду у межах цієї справи, відповідних вимог не заявлено. Твердження відповідача, що позивачка не вказала на вибір щодо повернення дошлюбного прізвища « ОСОБА_4 », також не можуть бути взяті до уваги, оскільки після розірвання шлюбу позивачка має право на вибір прізвища на підставі ст. 113 СК України.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, тому на її користь з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 1211,20 грн (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 01 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1428.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подачу позову у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 липня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина