Провадження № 2-н/761/411/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин В.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» про видачу судового наказу, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані електронні комунікаційні послуги, -

в с т а н о в и в:

У червні 2025р. заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані електронні комунікаційні послуги у розмірі 6820, 00 грн.

Подану заяву обґрунтовано тим, що 11 жовтня 2005р. між ТОВ «Оптіма Телеком» та ОСОБА_1 було укладено договір №56 про надання послуг телефонного зв`язку, предметом якого, відповідно до п. 1.1. вказаного договору є: «Оператор зобов`язується за плату виконати роботи, що забезпечують підключення кінцевого(их) пристрою (їв) Абонента через абонентську телефонну лінію до телефонної мережі загального користування в подальшому - «установка телефонної лінії»), з наступним наданням платних послуг телефонного зв`язку (у стандартній конфігурації - послуг міського та автоматичного міжміського телефонного зв`язку, швидкісного набору «Тач-тон») у відповідності з умовами цього договору, в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 ».

Згідно з пунктом 1.2. Статуту ПрАТ «Фарлеп-Інвест» від 2023р. у зв`язку із реорганізацією шляхом приєднання ТОВ «Оптіма Телеком», ПрАТ «Фарлеп-Інвест» стало правонаступником ТОВ «Оптіма Телеком» та набуло всіх прав та обов`язків правонаступника.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення зазначеної заяви та видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Однак до заяви про видачу судового наказу заявником не додано доказів надсилання такої заяви з додатками іншому учаснику справи (боржнику).

Згідно ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України, зокрема, у разі, якщо заявлено вимогу про заборгованість за оплату електронних комунікаційних послуг.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 1 ст. 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Саме безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012р., наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

Одночасно, з наявних в матеріалах справи документів слідує, що заявлені вимоги не є достеменно такими, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2005р. між ТОВ «Оптіма Телеком», правонаступником якого є ПрАТ «Фарлеп-Інвест» та ОСОБА_1 було укладено договір №56 про надання послуг телефонного зв`язку.

При цьому, суд звертає увагу, що вказаний договір укладено між ТОВ «Оптіма Телеком» та боржником у жовтня 2005р., при цьому ПрАТ «Фарлеп-Інвест» стало правонаступником ТОВ «Оптіма Телеком» у 2012р., а заборгованість виникла у боржника, починаючи із лютого 2020р., що в свою чергу, позбавляє суд можливості в рамках наказного провадження, встановити безспірність заявлених вимог, а саме те, чи було продовжено (пролонговано) вказаний договір саме між ПрАТ «Фарлеп-Інвест» після правонаступництва, чи не заявляв боржник про намір розірвати вказаний договір, чи було повідомлено боржника про зміну Оператора (правонаступництво). Як і відсутній виклад обставин, та не містять таких доказів і додані до заяви документи, яким чином (з наданням відповідного підтвердження) повідомлявся боржник про зміни до тарифів наданих за вказаною у договорі адресою електронних комунікаційних послуг.

Вказані обставини свідчать про неможливість з`ясування в рамках наказного провадження факту наявності суб`єктивного зобов`язання боржника за вимогами заявника.

Так, судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин, а відтак повно і всебічно з`ясувати всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінити докази, які мають юридичне значення для розгляду вказаної заяви, з урахуванням вищевикладених обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 164 ЦПК України, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання заяви про видачу судового наказу становить 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

З огляду на викладене, з матеріалів заяви та доданих до неї документів не вбачається виникнення у заявника безспірного права грошової вимоги, а саме права на стягнення заборгованості з боржника за надані електронні комунікаційні послуги, з огляду на надані заявником докази, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу, оскільки заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Поряд із зазначеним, суд роз`яснює заявнику, що це не позбавляє його права звернутись до суду із вказаними вимогами в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 166, 263, 352-355 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» про видачу судового наказу, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані електронні комунікаційні послуги.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: