ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік Ірина Леонідівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альона Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.10.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений ПН ДМНО ОСОБА_3 за реєстром №1875, за умовами якого позивач отримав у борг від відповідача 148 000,00 доларів США, що еквівалентно 3 139 908,00 грн згідно офіційного курсу НБУ на день посвідчення договору строком на один рік з 06.10.2015 року по 06.10.2016 р. включно. Крім того, 04.07.2019 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений ПН ДМНО ОСОБА_3 за реєстром №11021, за умовами якого позивач отримав у борг 165 600 (Сто шістдесят п`ять тисяч шістсот) доларів США 00 центів. Також, з урахуванням змін внесених згідно договору від 02.10.2020 р. до Договору позики від 04.07.2019 було викладено п.1, та п.2 Договору позики від 04.07.2019 в новій редакції згідно якої позикодавець передав, а позичальник прийняв в момент підписання договору у власність 240 600,00 (Двісті сорок тисяч шістсот) доларів США 00 центів, що еквівалентно 6 817 232,58 грн. згідно з офіційним курсом встановленим НБУ на день посвідчення договору строком до 10.11.2021 р. включно. Згідно п. 2 Договору позики від 04.07.2019, з урахуванням змін внесених згідно договору від 02.10.2020 р. зазначену в п.1 договору суму грошей позичальник зобов`язується повертати позикодавцеві до 10.11.2021 р. включно наступним чином: до 10.08.2019 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.09.2019 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.10.2019 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.11.2019 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.12.2019 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.01.2020 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.02.2020 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.03.2020 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.04.2020 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.05.2020 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.06.2020 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.07.2020 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.08.2020 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.09.2020 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.10.2020 включно 3800 доларів США 00 центів; до 10.11.2020 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.12.2020 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.01.2021 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.02.2021 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.03.2021 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.04.2021 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.05.2021 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.06.2021 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.07.2021 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.08.2021 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.09.2021 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.10.2021 включно 4050 доларів США 00 центів; до 10.11.2021 включно 139050 доларів США 00 центів. Кожний із розрахунків буде підтверджений розпискою позикодавця. Остаточний розрахунок буде підтверджений заявою позикодавця, справжність підпису на якій буде підтверджена нотаріально Згідно п. 5 Договору позики від 04.07.2019, з урахуванням змін внесених згідно договору від 02.10.2020 р. в разі коли позичальник не поверне позичені кошти у встановлений строк, договір вважається розірваним між сторонами з одинадцятого листопада дві тисячі двадцять першого року. В забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений 04.07.2019 р. Приватним нотаріусом в реєстрі за №1023, предметом іпотеки за яким виступають: - житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (шість). Опис об`єкта: житловий будинок літ. А загальною площею 375,4 кв.м., житловою площею 173 кв.м., колонка літ. К, лазня літ. Б, зливні ями літ. з.я., з.я.1, з.я.2, з.я.3, споруди №1-5. Загальна площа: 375,4 (триста сімдесят п`ять цілих чотири десятих) кв.м. Житлова площа: 173,0 (сто сімдесят три цілих) кв.м., Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14; - земельна ділянка, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (шість). Площа земельної ділянки складає 0,1500 (нуль цілих п`ятнадцять сотих) га. Кадастровий номер земельної ділянки :02:008:0274, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14; - земельна ділянка, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (шість). Площа земельної ділянки складає 0,0898 (нуль цілих вісімсот дев`яносто вісім десятитисячних) га. Кадастровий номер земельної ділянки: :02:008:0275, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14. Відповідно до умов Договору іпотеки іпотекодержатель (Відповідач) має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання зобов`язань позичальником за Договором позики від 04.07.2019 в один з наступних способів (п.11 Договору іпотеки): - за рішенням суду; - на підставі виконавчого напису нотаріуса; - згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодеражателя, що міститься в підпунктах 11.3.1., 11.3.2. Договору іпотеки. Відповідно до п. 11.3.1. Договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом позасудового врегулювання з укладанням окремого договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, на підставі ст.36 Закону України «Про іпотеку», або 11.3.2. Передачі іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». При реалізації даного способу задоволення вимог Іпотекодержателя, Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки, або 11.3.3 Продаж Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та з дотриманням інших вимог чинного законодавства України.

26.08.2024 на адресу позивача надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альони Анатоліївни від 23.08.2024 про відкриття виконавчого провадження № 75899651 з примусового стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису вчиненого 23.08.2024 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. 23.08.2024 в реєстрі за №1134 на Договорі іпотеки.

Позивач вважає вказане незаконним, оскільки попередження про це не було, минув строк позовної давності, сума заборгованості спірна, договір позики від 04 липня 2019 року на його думку є розірваним, порушення допущені і відповідачем при подачі документів до приватного нотаріуса, порушені його права. Позивач вказує на те, що спірний виконавчий напис вчинено в порушення вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Також позивач стверджує про те, що нотаріус не мав достатніх підстав на вчинення виконавчого напису, адже відповідач не надав усіх необхідних документів; що виконавчий напис вчинено в порушення вимог положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 при вчиненні Виконавчого напису, крім того виконавчий напис було вчинено не на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік Іриною Леонідівною 23.08.2024 в реєстрі за №1134 . Вирішити питання стосовно судового збору.

Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік Ірина Леонідівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альона Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06 жовтня 2015 року було укладено договір позики, посвідчений ПН ДМНО ОСОБА_3 за реєстром №1875, за умовами якого позивач отримав у борг від відповідача 148 000,00 доларів США 00 центів, що еквівалентно 3 139 908,00 грн. згідно офіційного курсу НБУ на день посвідчення договору строком на один рік з 06.10.2015 року по 06.10.2016 р. включно.

04 липня 2019 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений ПН ДМНО ОСОБА_3 за реєстром №11021, за умовами якого позивач отримав у борг 165 600 (Сто шістдесят п`ять тисяч шістсот) доларів США 00 центів.

Також, з урахуванням змін внесених згідно договору від 02.10.2020 р. до Договору позики від 04.07.2019 було викладено п.1, та п.2 Договору позики від 04.07.2019 в новій редакції згідно якої позикодавець передав, а позичальник прийняв в момент підписання договору у власність 240 600,00 (Двісті сорок тисяч шістсот) доларів США 00 центів, що еквівалентно 6 817 232,58 грн згідно з офіційним курсом встановленим НБУ на день посвідчення договору строком до 10.11.2021 р. включно. Згідно п. 2 Договору позики від 04.07.2019, з урахуванням змін внесених згідно договору від 02.10.2020 р. зазначену в п.1 договору суму грошей позичальник зобов`язується повертати позикодавцеві до 10.11.2021 р. Кожний із розрахунків буде підтверджений розпискою позикодавця. Остаточний розрахунок буде підтверджений заявою позикодавця, справжність підпису на якій буде підтверджена нотаріально Згідно п. 5 Договору позики від 04.07.2019, з урахуванням змін внесених згідно договору від 02.10.2020 р. в разі коли позичальник не поверне позичені кошти у встановлений строк, договір вважається розірваним між сторонами з одинадцятого листопада дві тисячі двадцять першого року.

В забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений 04.07.2019 р. Приватним нотаріусом в реєстрі за №1023, предметом іпотеки за яким виступають: - житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (шість). Опис об`єкта: житловий будинок літ. А загальною площею 375,4 кв.м., житловою площею 173 кв.м., колонка літ. К, лазня літ. Б, зливні ями літ. з.я., з.я.1, з.я.2, з.я.3, споруди №1-5. Загальна площа: 375,4 (триста сімдесят п`ять цілих чотири десятих) кв.м. Житлова площа: 173,0 (сто сімдесят три цілих) кв.м., Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14; - земельна ділянка, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (шість). Площа земельної ділянки складає 0,1500 (нуль цілих п`ятнадцять сотих) га. Кадастровий номер земельної ділянки :02:008:0274, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14; - земельна ділянка, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (шість). Площа земельної ділянки складає 0,0898 (нуль цілих вісімсот дев`яносто вісім десятитисячних) га. Кадастровий номер земельної ділянки: :02:008:0275, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 14. Відповідно до умов Договору іпотеки іпотекодержатель (Відповідач) має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання зобов`язань позичальником за Договором позики від 04.07.2019в один з наступних способів (п.11 Договору іпотеки): - за рішенням суду; - на підставі виконавчого напису нотаріуса; - згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодеражателя, що міститься в підпунктах 11.3.1., 11.3.2. Договору іпотеки. Відповідно до п. 11.3.1. Договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом позасудового врегулювання з укладанням окремого договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, на підставі ст.36 Закону України «Про іпотеку», або 11.3.2. Передачі іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». При реалізації даного способу задоволення вимог Іпотекодержателя, Іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки, або 11.3.3 Продаж Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та з дотриманням інших вимог чинного законодавства України.

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, вчинено виконавчий напис 23.08.2024 року зареєстрований в реєстрі № 1134 про звернення стягнення на нерухоме майно: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 ; - земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий номер :02:008:0274; - земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 ; кадастровий номер :02:008:0275, які передано в іпотеку в забезпечення виконання боргових зобов`язань за договором позики, посвідчений 04.07.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за реєстром №1021.

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А. від 23.08.2024 постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75899651 з примусового стягнення на Предмет іпотеки на підставі виконавчого напису вчиненого 23.08.2024 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. 23.08.2024 в реєстрі за №1134 на Договорі іпотеки.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вказаних норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що при вчиненні виконавчого напису ОСОБА_2 надав нотаріусу повідомлення про погашення заборгованості від 02 лютого 2024 року, а також докази його надсилання позивачу - квитанцію про поштове відправлення та накладну.

У вимозі просив вжити заходів щодо погашення в повному обсязі протягом тридцяти днів наявної у ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 240600 долларів США, та попередив, що у разі невиконання вимоги розпочне процедуру звернення стягнення на майно, передане в іпотеку шляхом вчинення виконавчого напису.

На підтвердження направлення надано конверт, накладну 423, фіскальний чек АТ «Укрпошта», з яких вбачається, що вказана вимога була відправлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (яка вказана у всіх договорах).

Також було надано приватному нотаріусу оригінал договору позики від 04 липня 2019 року, договір про внесення змін та доповнень до цього договору позики від 02 жовтня 2020 року, іпотечного договору від 04 липня 2019 року, належним чином завірені копії яких була приєднано до нотаріальної справи.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку відносно того, що відповідачем було надано нотаріусу усі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Таким чином, на час вчинення спірного виконавчого напису відповідачем було подано приватному нотаріусу усі необхідні докази про безспірність заборгованості за договором, а позивачем вказану безспірність станом на момент вчинення виконавчого напису під час розгляду справи спростовано не було.

Тобто позивач був обізнаний як про наявність, так і про розмір заборгованості за укладеним кредитним договором перед відповідачем.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивач не спростував іншими належними і допустимими доказами розмір заборгованості, стягнений за виконавчим написом нотаріуса, іншого розрахунку заборгованості суду першої інстанції не надав та не вказав, у чому полягає неправильність здійсненого розрахунку заборгованості.

Колегія суддів враховує, що згідно вимог цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, Верховний Суд розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст.375 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 23 липня 2025 року.

Повний текст постанови складено 24 липня 2025 року.

Судді: