КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Спасовою Лілією Миколаївною, на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Лебединець Г.С., повну ухвалу складено 24 квітня 2025 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком, -

встановив:

1. Короткий виклад обставин справи.

В травні 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом про визначення місця проживання дитини з батьком.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 26 серпня 2024 року відкрито провадження у справі. Призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 22 жовтня 2024 року справу передано до Солом`янського районного суду міста Києва для вирішення питання про об`єднання справи №760/11959/24 в одне провадження із справою №760/4202/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини із матір`ю.

Матеріали справи №760/11959/24 за позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком листом від 12 лютого 2025 року повернуто до Богуславського районного суду Київської області у зв`язку із тим, що положення ЦПК України не передбачено процедури передачі справи іншому суду для вирішення питання про об`єднання двох справ, що розглядаються різними судами (суддями), в одне провадження.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 19 березня 2025 року у справі призначено підготовче засідання на 27 березня 2025 року.

В квітні 2025 року представником відповідачки ? адвокатом Прудниковою Г.Н. заявлено клопотання про зупинення провадження у справі.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває справа №760/4202/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини із матір`ю.

У вказаній справі позивач ОСОБА_1 не скористався правом на подачу зустрічного позову про визначення місця проживання дитини з батьком.

У зв`язку із наявністю в провадженні іншого суду позову відповідачки ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини із матір`ю, просить зупинити провадження у цій справі до розгляду справи №760/4202/24.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 22 квітня 2025 року зупинено провадження у справі №760/11959/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком до набрання законної сили судовим рішенням у справі №760/4202/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини із матір`ю.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції вказав, що провадження в іншій справі за позовом ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини із матір`ю відкрито 06 березня 2024 року, позов ОСОБА_1 у цій справі надійшов до Богуславського районного суду Київської області 23 липня 2024 року, тобто після відкриття провадження у справі№760/4202/24.

Суд вказав, що обсяг доказів у справах є ідентичним, справи пов`язані між собою, що є підставою для зупинення провадження у справі №760/11959/24.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з постановленню ухвалою, адвокатом Спасовою Л.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Вказує, що обидві цивільні справи є не двома різними справами, а альтернативними позиціями сторін у спорі з ідентичним предметом - визначенням місця проживання сина сторін з одним з батьків.

Зазначає, що у справі про визначення місця проживання дитини з батьком зібрано достатньо доказів для вирішення справи по суті, відповідачка також надала суду докази на підтвердження власної позиції проти цього позову,

Уважає, що наявність іншої справи про визначення місця проживання дитини із матір`ю не перешкоджає суду встановити обставини цієї справи.

Вказує, що зупинення провадження у цій справи до розгляду іншої справи призведе до невиправданого затягування судового процесу, що суперечить завданню цивільного судочинства ? своєчасному захисту прав.

Стверджує, що суд має діяти в найкращих інтересах дитини, а зупинення провадження без врахування думки дитини та її інтересів може призвести до порушення її прав на гармонійний розвиток та належне виховання.

Посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 25 вересня 2023 року у справі №904/1718/23, від 1 лютого 2022 року у справі №916/1577/21, від 14 лютого 2022 року у справі №357/10397/19, від 31 січня 2024 року у справі № 449/1019/20.

Мотивуючи наведеним, просить суд скасувати ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 квітня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

5. Позиція учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

17 травня 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва подано позовну заяву ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком.

31 травня 2024 року Солом`янським районним судом міста Києва справу передано до Богуславського районного суду Київської області за підсудністю (том 1 а.с.98).

23 липня 2024 року матеріали справи надійшли до Богуславського районного суду Київської області (том 1 а.с.102).

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 26 серпня 2024 року відкрито провадження у справі. Призначено проведення підготовчого судового засідання (том 1 а.с.208).

В квітні 2025 року відповідачка ОСОБА_2 зверталась до суду із клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи (том 2 а.с.44-68, 71-180).

21 квітня 2025 року в межах підготовчого провадження представником відповідачки ? адвокатом Прудниковою Г.Н. заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Солом`янським районним судом міста Києва справи №760/4202/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини із матір`ю (том 2 а.с.181-182).

Із даних сайту «Судова влада» та Єдиного державного реєстру судових рішень щодо судової справи №760/4202/24 убачається, що 21 лютого 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини із матір`ю. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 березня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі, призначено підготовче засідання. Чергове судове засідання призначено на 26 вересня 2025 року. Відповідачем у цій справі ОСОБА_1 не подано зустрічного позову.

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі ? це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинне призводити до необґрунтованого затягування розгляду справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України (в редакції 2004 року, що кореспондується із статтею 251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, передбачена законом необхідність у зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у його задоволенні, або якщо ці справи є взаємовиключними.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що: «метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 761/33089/20 (провадження № 61-18470св21) вказано, що тлумачення пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

Таким чином, передбачена законом необхідність у зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у його задоволенні, або якщо ці справи є взаємовиключними.

Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Разом з тим, суд першої інстанції ухвалюючи про зупинення провадження, обмежився лише констатацією того, що в провадженні іншого суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини із матір`ю, проте не навів обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Зокрема, суд не вказав, які обставин (фактів) не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, в чому полягає неможливість у цій справі установити наявність або відсутність підстав для визначення місця проживання з батьком, оцінити надані сторонами докази та ухвалити рішення по суті позовних вимог.

З огляду на наведене, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 379 ЦПК України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Спасовою Лілією Миколаївною, задовольнити.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 22 квітня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова