Справа № 212/8696/25
У Х В А Л А

29 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Козлов Д. О., розглянувши матеріли заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу від представника заявника, адвоката Дорош С. П., надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за якою заявник просив суд встановити, що травма, отримана ним, як солдатом, 26 березня 2024 року внаслідок артилерійського обстрілу за її наслідками і від моменту отримання кваліфікується як тяжка, посилаючись на те, що він з травня 2022 року проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 та 26 березня 2024 року в наслідок артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Степок Сумської області отримав поранення. Він через це перебував на лікуванні в хірургічному відділенні КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» з 26.03.2024р. по 27.03.2024р., після чого в КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» йому було поставлено діагноз «МВТ (26.03.2024). Множинні вогнепальні осколкові поранення правого передпліччя, правого плеча». ОСОБА_1 також перебував на стаціонарному лікуванні з 27.03.2024р. по 11.04.2024р. та довідкою позаштатною військово-лікарською комісією КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» №578 від 10 квітня 2024 року йому встановлено діагноз: МВТ (26.03.2024), множинні вогнепальні осколкові поранення правого передпліччя, правого плеча. Післятравматична нейропатія правого променевого та середнього нервів з тимчасовим вираженим порушенням функції правої кісті. Травма легка. Однак за довідкою №383 гарнізонної військово-лікарської комісії від 13.05.2024 року, виданої Державною лікарнею МВС в місті Кривий Ріг травму, отриману ОСОБА_1 кваліфіковано як «тяжка». Також за довідкою ВЛК ВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» №17504 від 15 липня 2024 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Наслідки МВТ (26.03.2024), вогнепальних осколкових поранень правого плеча та передпліччя, лікованих етапними хірургічними обробками у вигляді зміцнілих рубців без порушення функції, посттравматичної нейропатії променевого та серединного нервів праворуч. Травма тяжка. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Таким чином не погоджувався із висновком ВЛК КПП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», яким травму, отриману ОСОБА_1 кваліфіковано як «легку», що унеможливлює реалізацію ним права отримання заявником додаткової винагороди за період з 26.03.2024р. по 13.05.2024р.

Суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах вказувала критерії розмежування судової юрисдикції, якими є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Так за ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У свою чергу завданням адміністративного судочинства в силу ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

На підставі ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суб`єктом владних повноважень на підставі п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року затверджено Положення № 402.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

При цьому Верховний Суд у постанові від 29.06.2023 року по справі № 400/4967/22 зазначив, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Також суд вказує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16, при розгляді спору у справах, у яких оспорюються висновки за результатами медичного огляду, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності такого висновку виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку щодо стану здоров`я лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, зокрема на підставі Положення № 402.

Суд звертає увагу на те, що згідно з Положенням № 402, у разі незгоди із рішеннями госпітальні та гарнізонні ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із відповідною скаргою, а у разі незгоди із ВЛК вищого рівня - звернутися до ЦВЛК або до суду.

Так на звернення адвоката Дорош С. П., представника заявника, ЦВЛК ЗСУ було ще 19.08.2024 року запропоновано командуванню ВЧ НОМЕР_1 направити ОСОБА_1 до НВМКЦ «ГВКГ» на повторний медичний огляд ВЛК.

Натомість, суд вказує, що, звертаючись до суду із даною заявою, представник заявника фактично не погоджується із рішенням ВЛК щодо встановлення ВЛК КПП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» тяжкості травми, отриманої ОСОБА_1 26.03.2024 року.

Однак на підставі наведених норм права суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки суд в рамках окремого провадження відповідно до Розділу IV ЦПК не вправі встановлювати тяжкість травми, отриманої заявником, як солдатом, 26 березня 2024 року внаслідок артилерійського обстрілу за її наслідками, оскільки у такому випадку фактично виник публічно-правовий спір у ОСОБА_1 із суб`єктом владних повноважень, яким було визначено таке формулювання тяжкості захворювання заявника під час проходження ним служби у військовій частині.

Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 лютого 2025 року по справі № 240/13173/22, від 27 вересня 2023 року по справі № 260/1656/22.

Отже, заявлені вимоги ОСОБА_1 пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, тому не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, тому за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин та підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного вмотивування, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту того, що травма, отримана ним, як солдатом, 26 березня 2024 року внаслідок артилерійського обстрілу за її наслідками і від моменту отримання кваліфікується як тяжка, не підлягає вирішенню у порядку ЦПК, внаслідок чого слід відмовити у відкритті провадження у даній справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що розгляд справи за даною заявою віднесено до адміністративної юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею як така, що постановлена в судовому засіданні за відсутності учасників справи, та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга буде подана протягом 15 днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 29 липня 2025 року.

Суддя Д. О. Козлов