Справа 556/1971/25
Номер провадження 2/556/767/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2025 .

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді- Котик Л.О.

при секретарі Басик Г.Т.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Володимирецької селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Свою заяву обгрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 12 січня 1961 року ОСОБА_2 зазначений власником будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу від 25 квітня 2025 року № 30/06-10/25 відділу містобудування, архітектури, надзвичайних ситуацій, цивільного захист населення та мобілізаційної роботи Володимирецької селищної ради Рівненської області, будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 47,9 кв.м, власником якого був ОСОБА_2 , присвоєно нову адресу: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сином ОСОБА_2 був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 також помер.

У спірному будинку, на даний час ніхто не зареєстрований. У витягу з реєстру Володимирецької територіальної громади значиться, що позивач з 24 січня 1979 року по 01.03.1991 року проживав у спірному будинку по АДРЕСА_2 , хоча він проживав у ньому майже з народження, відповідний запис є в будинковій книзі за № 14, однак відсутня дата вибуття та прибуття. ОСОБА_3 проживав незареєстрованим шлюбом із його тіткою, сестрою матері заявника - ОСОБА_4 , 1931 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Мати ОСОБА_1 народила його як мати-одиначка та змалечку віддала на виховання та утримання своїй сестрі - ОСОБА_5 та її цивільному чоловіку ОСОБА_6 . Так як він виховувався та виріс в цій сім`ї, то завжди вважав останніх своїми батьком та матір`ю.

3 01.03.1991 ОСОБА_1 почав проживати по АДРЕСА_3 , так як створив свою сім`ю, однак продовжував підтримувати відносини зі своїми названими батьками.

Після того, як ОСОБА_3 помер у 1995 році, і в будинку нікого не залишилось проживати, позивач фактично прийняв у своє користування та володіння спірний будинок, та є його володільцем по сьогоднішній день.

Позивач по всіх юридичних питаннях виступає як власник чи володілець цього будинку, на нього відкритий особовий рахунок щодо сплати електроенергії, він займався пломбуванням лічильника електроенергії, у нього на руках збережена вся документація по будинку та його попередніх власниках, технічний паспорт, свідоцтво про право власності, будинкова книга, свідоцтва про народження, смерть, тощо. Позивач доглядає за будинком: скошує траву, підбілює, тощо.

Таким чином, з 1995 року по сьогоднішній день, тобто більше 29 років позивач добросовісно, відкрито та безперервно користується та володіє спірним будинком.

Крім того, у позивача відсутні підстави для володіння спірним майном та набуття права власності з інших підстав. Так, його названий батько ОСОБА_3 успадкував цей будинок після смерті власника - свого батька ОСОБА_2 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Оскільки ОСОБА_1 не є рідним сином ОСОБА_3 , то не є спадкоємцем за законом, згідно із ЦК 1963 року, який слід застосовувати до спадкування майна після ОСОБА_3 , який помер в 1995 році. Так, позивач не був усиновленим, щоб спадкувати за ст.529 ЦК 1963 р., а також на момент смерті вже не був утриманцем, щоб спадкувати за ст.531 ЦК 1963 р., так як був повнолітнім. ОСОБА_3 помер у відносно молодому віці - 60 років, тому заповіт також був відсутній. Отже, в інакший спосіб як застосування набувальної давності, позивач не може захистити права на володіння, користування та розпорядження майном, яке фактично перейшло у його власність.

Вказаний позов надійшов до суду 02 липня 2025 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Належним чином повідомлений відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надали заяву про визнання позову та про розгляд справи у їх відсутності.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав:

Судом встановлено, щозгідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 12 січня 1961 року ОСОБА_2 зазначений власником будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до наказу від 25 квітня 2025 року № 30/06-10/25, виданого відділои містобудування, архітектури, надзвичайних ситуацій, цивільного захист населення та мобілізаційної роботи Володимирецької селищної ради Рівненської області, будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 47,9 кв.м, власником якого був ОСОБА_2 , присвоєно нову адресу: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 сином ОСОБА_2 був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 .

3гідно довідки № 596 від 26.03.2025, виданої Володимирецькою селищною радою, за адресою спірного будинку по АДРЕСА_2 на даний час зареєстровані особи відсутні.

Відповідно до Витягу з реєстру Володимирецької територіальної громади №2025/004012920, ОСОБА_1 з 24 січня 1979 року по 01.03.1991 року був зареєстрований у спірному будинку по АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про народження позивача, серії НОМЕР_4 , в графі мати записано ОСОБА_7 , в графі батько прочерк, тобто мати позивача народила як мати-одиначка.

Як вбачається із доданих до позову документів, по всіх юридичних питаннях ОСОБА_1 виступає як власник чи володілець цього будинку, на нього відкритий особовий рахунок щодо сплати електроенергії, що вбачається з відповідного рахунку, зокрема, за лютий 2025 року. ОСОБА_1 займався пломбуванням лічильника електроенергії, про що свідчить акт № РПЛ 238147. У позивача на руках збережена вся документація по будинку та його попередніх власниках: технічний паспорт, свідоцтво про право власності, будинкова книга, свідоцтва про народження, смерть, тощо.

Таким чином, ОСОБА_1 з 1995 року по сьогоднішній день, тобто більше 29 років добросовісно, відкрито та безперервно користується та володіє спірним будинком.

Частинами 1, 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, зі змісту вказаної норми вбачається, що задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК України можливе лише за наявності таких умов:

По-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо).

По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків.

По-четверте, необхідною умовою є відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

При цьому, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

А як зазначено у висновках, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження№ 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18), при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позивачем доведено наявність всіх вказаних умов, що є підставою для задоволення позову.

З урахуванням сукупності вище вказаних обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 з 1995 року добросовісно заволодів чужим нерухомим майном житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_2 і продовжує відкрито та безперервно володіти цим нерухомим майном протягом більше десяти років, набув право власності на це майно, у зв`язку з чим його позов підлягає до задоволення.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на будинок АДРЕСА_2 , за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я : ОСОБА_8 .

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованяза адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Володимирецька селищна рада, місцезнаходження: селище Володимирець, вул. Повстанців, 21, Вараський район, Рівненська Область, .