Справа № 346/806/25
Провадження № 2/346/1018/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Васильковського В.В.,

за участю секретаря Максим`юк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл боргових зобов`язань, -

ВСТАНОВИВ :

І. Стислий виклад позицій сторін.

18.02.2025 року, позивач звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 14.12.2022 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований у Коломийському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Коломийського району Івано-Франківської області з актовим записом № 1011. 01.11.2024 року шлюб між сторонами розірвано рішенням Петропавлівського суду Дніпропетровської області у справі 188/2163/24. В шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3 , яка є малолітньою. Під час шлюбу сторони користувались споживчими кредитами та розстрочками, оформлені на ім`я позивача, у зв`язку з тим, що відповідач не мав можливості оформити їх на себе. Станом на 01.11.2024 року боргові зобов`язання складали: банк ПУМБ - 17 427,02 грн.; банк «Монобанк»: кредитна картка - 24 661,42 грн.; договір № 20.30. від 12.05.24 року - 11 305 грн.; договір № 20.30. від 29.05.24 року - 148,55 грн.; договір № 20.30.009988268 від 06.05.24 року -595 грн.; договір № 20.30. від 14.07.24 року - 2082,5 грн.; договір № 20.30. від 13.06.24 року - 1785 грн.; договір № 20.30. від 13.07.24 року - 1832,6 грн.; договір № 20.30. від 27.12.23 року - 5449,6 грн. Загальна сума заборгованості складає: 65 286,69 (шістдесят п`ять тисяч двісті вісімдесят шість гривень шістдесят дев`ять копійок). Дані кошти використовувалися на потреби сім?ї, а саме: купівлю продуктів харчування, ліків, сплату комунальних послуг, придбання телефонів для неї та відповідача, яким він користується по теперішній час, телевізора (залишився у відповідача), що підтверджується виписками з карткових рахунків. А саме: телефон для відповідача «покупка частинами» за договором №20.30. від 27.12.23 року що підтверджується випискою про рух коштів з карткового рахунку № НОМЕР_1 , а саме: перший платіж в магазині «АЛЛО» 27.12.2023 року о 14.31 год; купівля телевізору в розстрочку з виписки по картці, де перший платіж проведений 21.01.24 року в магазині «АЛЛО»; покриття сімейної заборгованості за кредитною карткою, «розстрочкою на карту» договір №20.30. від 12.05.2024 року. Також, з виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 видно, що гроші з розстрочок також були перераховані на картку відповідача, а саме: 30.04.2024 року, 20.05.24 року, 29.05.24 року, 31.05.24 року, 13.06.24 року, 24.0624 року, 25.06.24 року, 30.06.24 року, 26.06.24 року, 01.07.24 року, 13.07.24 року, 27.07.24 року, тощо. Після розлучення відповідач відмовляється сплачувати зазначені боргові зобов?язання спільно зі мною, хоча вони були використані для забезпечення спільних потреб родини. Просить врахувати суд ,що попередню заборгованість за кредитами відповідач погасила самостійно за рахунок коштів, отриманих як лікарняні виплати, у зв?язку з вагітністю та пологами в травні 2023року, що підтверджується звітом-рахунком за період з 11.05.2023 року по 13.05.2023 року з ОТР банку та випискою з карткового рахунку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». На теперішній час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і вимушена сплачувати боргові зобов?язання, які виникли під час шлюбу, самотужки з аліментів. Враховуючи викладене, дії відповідача, який заперечує свої зобов?язання щодо сплати боргів є неправомірним. З метою досудового врегулювання цього спору позивач не одноразово зверталась до відповідача стосовно поділу мирним шляхом, на що останній відмовляється. Тому, просить визнати боргові зобов`язання, набуті під час шлюбу, спільними зобов`язаннями подружжя; розділити боргові зобов`язання, які виникли під шлюбу між сторонами, а саме: частину позивача 50 % від загальної суми заборгованості, в розмірі 32 643 грн. 35 коп.; частину відповідача - 50 % від загальної суми заборгованості, в розмірі 32 643 грн. 35 коп.; також, стягнути з ОСОБА_2 , сплачений судовий збір, у розмірі 1211 грн. 20 коп., та стягнути на з відповідача на користь позивача суму боргу, в розмірі 32 643 грн. 35 коп.

14.04.2025 року від представника відповідача, адвоката Атаманюка В.М., надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що вимоги позовної заяви заперечує у повному обсязі, зважаючи на наступні обставини. Так, 14.12.2022 року між сторонами було зареєстровано шлюб. У шлюбі у останніх народилася дочка ОСОБА_3 . Через різні погляди на життя, сторони розірвали свій шлюб, згідно із рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2024 року. Надалі, позивачка звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом до відповідача, в якому просить суд визнати боргові зобов?язання, набуті під час шлюбу спільними зобов?язаннями подружжя; розділити боргові зобов?язання, які виникли під час шлюбу позивачки та відповідача, зокрема - розділити заборгованість у загальній сумі 65286, 69 по 32643, 35 гривень кожному. Проте, його довіритель - ОСОБА_2 , вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає судом задоволенню, зважаючи на наступне. Так, зі слів ОСОБА_4 , про отримання кредиту ОСОБА_1 , (на час їх перебування у шлюбі), відповідачу взагалі відомо не було. Так, його довіритель не має жодного відношення до кредитних коштів, які брала в кредитних установах його колишня дружина. У поданій позовній заяві позивачка вказує про те, що нібито остання спільно із відповідачем брала кредитні кошти та оформляла їх на своє ім?я (оскільки нібито відповідач не міг оформити їх на себе) саме на потреби їх сім?ї, а тому наявні на даний час боргові зобов?язання (взяті кредити), підлягають розподілу. Однак, як стверджує відповідач, про отримання позивачкою кредитних коштів, нібито взятих для потреб їх сім?ї, він не був повідомлений. Так, кредитні кошти позивачка фактично використовувала для своїх власних потреб, а тому вказана останньою інформація у позові є недостовірною. Окрім того, позивачка вказує у позовній заяві про те, що отримані нею кредитні кошти були витрачені, зокрема, на покупку телефону для відповідача. Так, стосовно покупки телефону у кредит відповідачеві було відомо, і з цього приводу останній надсилав позивачці кошти за телефон, який був взятий для нього у кредит. Даний факт підтверджується випискою, яка мною додається до даного відзиву. Також, позивачка зазначає, що кредитні кошти, які вона брала нібито на потреби сім?ї, були потрачені зокрема на покупку телевізора, який на даний час знаходиться у відповідача. Проте, як стверджує відповідач, він визнає той факт, що телевізор належить позивачці, а тому неодноразово наголошував позивачці про те, щоб вона забрала куплений нею телевізор. Проте зі слів відповідача, позивачка досі не забрала телевізор (який нібито брався для потреб їх сім?ї), а натомість бажає та просить суд розподілити боргові зобов?язання між нею та відповідачем. Відповідач заявляє, що в будь-який час позивачка може забрати телевізор, з цього приводу спору немає взагалі. Надалі, позивачка у позові зазначає про те, що отримані нею кредитні кошти від кредитних установ вона надсилала відповідачеві, та, на підтвердження вказаного надає виписку про рух коштів, і тому нібито з цього приводу боргові зобов?язання підлягають розподілу. Однак зазначає, що дана виписка жодним чином не підтверджує той факт, що дані кошти являлися саме кредитними (які позивачка отримувала від кредитних установ), а тому вважає, що такий документ (виписка) не може бути доказом по даній справі. Окрім того, звертає увагу на наступне. Позивачка у позові на підтвердження своїх вимог наводить правовий висновок Верховного суду Касаційного цивільного суду по справі №462/2662/20, стосовно того, що нібито договір позики, укладений одним з подружжя, не потребує згоди іншого. Проте, звертає увагу суду на те, що якщо детальніше проаналізувати викладений висновок Верховного Суду по справі №462/2662/20 від 30 червня 2021 року, вбачається, що договір позики, укладений одним з подружжя (в даному випадку позивачкою) не потребував згоди іншого з подружжя (є даному випадку відповідача), оскільки такий правочин жодним чином не стосується спільного майна подружжя. Так, фактично позивачка, яка отримувала кредитні кошти від кредитних установ, самостійно стала учасником зобов?язальних правовідносин і обов?язок повернення частини таких коштів не може бути покладений на відповідача. Отже, на підставі наведених ним обставин, вважаю, що позовна заява жодним чином не підлягає задоволенню судом. На підставі вищенаведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також, просить суд поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, оскільки його довіритель - ОСОБА_2 , з поважних причин не зміг подати відзив на позовну заяву у 15-денний строк, зокрема останній до 02.04.2025 року перебував на лікуванні, про що свідчить виписка з карти стаціонарного хворого № 1814.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 27.02.2025 року відкрито загальне позовне провадження .

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2024 року по справі 188/2163/24, шлюб між сторонами, зареєстрований 14.12.2022 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 11, розірвано (а.с. 41).

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 02.06.2023 року, у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 357 (а.с. 44).

Відповідно до копії Довідки від 04.01.2025 року, виданої Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК», станом на 01.11.2024 року, сума заборгованості становить 24 661 грн. 42 коп.(а.с. 4).

Згідно з копією Заяви клієнта № 20.30. від 27.12.2023 року, ОСОБА_1 , звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» із вказаною заявою для отримання кредиту, вид кредиту покупка частинами; ліміт кредиту становить 20 436 грн. (а.с. 5), також, вказане підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту Покупка частинами (а.с. 6-7), та копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту послуги «Покупка частинами» для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 8).

Відповідно до копії Заяви клієнта № 20.30. від 13.07.2024 року, ОСОБА_1 , звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» із вказаною заявою для отримання кредиту, вид кредиту «Розстрочка на карту»; ліміт кредиту становить 2 2000 грн. (а.с. 9-10), також, вказане підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту Покупка частинами (а.с. 10-12), та копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту послуги «Покупка частинами» для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 13).

Згідно з копією Заяви клієнта № 20.30. від 13.06.2024, ОСОБА_1 , звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» із вказаною заявою для отримання кредиту, вид кредиту «Розстрочка на карту»; ліміт кредиту становить 2 500 грн. (а.с. 14-15), також, вказане підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту Покупка частинами (а.с. 15-17), та копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту послуги «Покупка частинами» для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 18).

Відповідно до копії Заяви клієнта № 20.30. від 14.07.2024 року, ОСОБА_1 , звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» із вказаною заявою для отримання кредиту, вид кредиту «Розстрочка на карту»; ліміт кредиту становить 2 500 грн. (а.с. 19-20), також, вказане підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту Покупка частинами (а.с. 20-22), та копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту послуги «Покупка частинами» для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 23).

Згідно з копією Заяви клієнта № 20.30. від 06.05.2024, ОСОБА_1 , звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» із вказаною заявою для отримання кредиту, вид кредиту «Розстрочка на карту»; ліміт кредиту становить 1 000 грн. (а.с. 24-25), також, вказане підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту Покупка частинами (а.с. 25-27), та копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту послуги «Покупка частинами» для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 28).

Відповідно до копії Заяви клієнта № 20.30. від 29.05.2024 року, ОСОБА_1 , звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» із вказаною заявою для отримання кредиту, вид кредиту «Розстрочка на карту»; ліміт кредиту становить 800 грн. (а.с. 29-30), також, вказане підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту Покупка частинами (а.с. 30-32), та копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту послуги «Покупка частинами» для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 33).

Згідно з копією Заяви клієнта № 20.30. від 12.05.2024, ОСОБА_1 , звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» із вказаною заявою для отримання кредиту, вид кредиту «Розстрочка на карту»; ліміт кредиту становить 19 000 грн. (а.с. 34-35), також, вказане підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту Покупка частинами (а.с. 35-37), та копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту послуги «Покупка частинами» для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 38).

Відповідно до копії повідомлення № КНО-56.3.2/40076 від 20.01.2025 року, направленого Акціонерним Товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» Лєспуг А.Г., 14.01.2024 року, шляхом підписання Заяви № 322494181 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, поданої ОСОБА_1 , було відкрито Пакет послуг «всеКАРТА_UAH» із відкриттям поточного рахунку № НОМЕР_4 та Пакет послуг «ВСЕМОЖУ Online 2,99 (без страховки) № НОМЕР_5 (кредитна картка з відновлювальною кредитною лінією), із відкриттям рахунку № UA.13.334851.118267087 з кредитним лімітом 20000,00 грн. За результатами перевірки встановлено, що станом на 01.11.2024 року, сума до повного погашення заборгованості за Договором № 73 становила 17427,02 грн. (а.с. 39).

Згідно з копією звіту-рахунку від 27.09.2024 року, за період з 11.05.2023 року по 13.05.2023 року, на банківський рахунок ОСОБА_1 , було перераховано лікарняні виплати (допомога по тимчасовій непрацездатності та вагітності та пологах ПФУ за травень 2023 року), у розмірі 67 930 грн. 38 коп., також, вказано, що позивач погасила частина боргу, здійснивши грошовий переказ, у розмірі 52 010 грн., найменування платіжної операції списання переказу «Moneysend» (а.с. 40).

Відповідно до копії виписки від 16.08.2024 року, по рахунку № НОМЕР_2 , за період з 12.05.2023 року по 10.08.2024 року, встановлено, що грошові кошти, надані кредитними договорами, також були перераховані на картку відповідача, а саме: 30.04.2024 року, 20.05.2024 року, 29.05. 2024 року, 31.05. 2024 року, 13.06. 2024 року, 24.06.2024 року, 25.06. 2024 року, 30.06. 2024 року, 26.06. 2024 року, 01.07. 2024 року, 13.07. 2024 року, 27.07. 2024 року (а.с. 48-64).

Згідно з копією виписки по банківському рахунку № НОМЕР_6 , за період: з 12.05.2023 року по 10.08.2024 року, від 16.08.2024 року, надані грошові кошти, на підставі вищевказаних кредитних договорів, були використані на потреби сім`ї сторін, а саме: телефон для відповідача «покупка частинами» за договором №20.30. від 27.12.23 року що підтверджується випискою про рух коштів з карткового рахунку № НОМЕР_1 , а саме: перший платіж в магазині «АЛЛО» 27.12.2023 року; купівля телевізору в розстрочку з виписки по картці, де перший платіж проведений 21.01.2024 року в магазині «АЛЛО»; також, покриття сімейної заборгованості за кредитною карткою, «розстрочкою на карту» договір №20.30. від 12.05.2024 року (а.с. 65-82).

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вищезазначене законодавче положення кореспондується із ч.4 ст.65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.

Частина 2 ст. 372 ЦК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина перша статті 21 СК України визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Так, у статті 60 СК України закріплено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

V. Оцінка суду

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Відповідна позиція закріплена, зокрема, в Постанові КЦС ВС від 24.05.2022 у справі № 333/911/20.

Договір позики, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї - солідарна відповідальність подружжя за зобов`язаннями.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, застосувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім 1.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст.65 СК України).

Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, про визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Системний аналіз частини четвертої статті 65СК України, дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї; лише поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника); тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2019 року у справі №454/3381/14-ц.

Крім того, належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України, кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

Таким чином, якщо один із подружжя уклав договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19).

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18 зазначено, що при укладенні договорів одним із подружжя, вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

В поданій позовній заяві ОСОБА_1 , посилається на те, що вищевказані кошти використовувалися на потреби сім`ї.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Факт укладання правочину, з якого виникає боргове зобов`язання, в інтересах сім`ї та використання одержаного за таким правочином в інтересах сім`ї є предметом доказування по справі. Обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторону, яка посилається на такі обставини як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однак суд доходить висновку, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів про укладення договорів позики в інтересах сім`ї та використання отриманих у борг грошових коштів за цими договорами для задоволення потреб сім`ї.

У наданих позивачкою договорах не зазначено, на які цілі були отримані позики, та не вказано, що відповідач, надавав свою згоду на їх отримання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 202, 207, 525, 526, 530, 599, 626, 629, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл боргових зобов`язань відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: Васильковський В. В.