РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року

м. Рівне

Справа № 559/636/25

Провадження № 22-ц/4815/933/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" на заочне рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 квітня 2025 року (ухвалене у складі судді Макеєва С.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ТзОВ "Бізнес Позика" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву обгрунтовано тим, що 04.01.2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 485502-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 - 2397(котру Позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті).

Всупереч умовам кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, позичальник вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Станом на 08.02.2025 року утворилася заборгованість за договором № 485502-КС-001 в розмірі 55076, 00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 15000, 00 грн., суми прострочених платежів по процентах 39322, 92 грн., суми прострочених платежів за комісією 753, 08 грн.

Просив суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Бізнес позика» заборгованість за Договором про надання кредиту № 485502-КС-001 від 04.01.2024 у розмірі 55076, 00 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Заочним рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 квітня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено повністю.

Рішення суду обґрунтовано тим, що матеріали справи не містять належних доказів перерахування саме позивачем на банківську картку відповідача коштів у розмірі 15000 грн., згідно договору № 485502-КС-001 від 04.01.2024. У виписці про рух коштів по картці № НОМЕР_2 , яка була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 , наявна інформація про транзакцію на суму 15000, 00 грн. 04.01.2024, яка проведена payway, однак відсутня інформація про те, щодані кошти відповідачу перерахував саме ТзОВ «Бізнес позика».

У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Не погоджуючись із рішенням суду ТзОВ "Бізнес Позика" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відсутність у графі "Детальний опис" зазначення платника та підстав для платежу не свідчить про відсутність підтвердження зарахування кредитних коштів у сумі 15000,00 грн. згідно умов кредитного договору на рахунок відповідача та не може бути єдиною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а свідчить лише про технічні особливості формування виписок по особистим рахункам в АТ "Універсал Банк".

З метою підтвердження факту видачі кредитних коштів позивачем було додано до позовної заяви платіжне доручення у вигляді Інформаційної довідки від 07.02.2025 року № 252/02, виданої ТОВ "Платежі Онлайн" як технологічним оператором платіжних послуг, із якої вбачається, що 04.01.2024 року позичальнику на його картку № НОМЕР_2 було успішно здійснено перерахування кредиту у сумі 15000,00 грн.

Крім того, позивачем було надано оригінали електронних доказів кредитний договір, який містить усі істотні умови договору, а також "Візуальна форма послідовності дій клієнта", що складені у відповідності до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Отже, візуальна форма послідовності дій клієнта є належним та допустимим доказом, який відображає реквізити електронного документа, які були нанесені клієнтом, їх послідовність та час.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем було зроблено 2 платежі на погашення кредиту на загальну суму 6500,00 грн.

При цьому обидва платежі зроблені у відповідності до графіку, погодженому сторонами у п. 3.2 Договору про надання кредиту.

Дійсність Договору про надання кредиту № 337982-КС-001 від 04.01.2024 року не спростована жодним рішенням суду про визнання правочину недійсним, а тому він вважається таким, що укладений, а отже створює права та обов`язки для його сторін.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Здійснити розподіл судових витрат.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Норма статті 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вкидання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Судом встановлено, що 04.01.2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 485502-КС-001 в електронній формі, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. строком на 24 тижні - до 20.06.2024 на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2 % в день (стандартна процентна ставка) фіксована, 1,15011689 (знижена процентна ставка) фіксована, та сплати комісії 2250,00 грн., а позичальник в свою чергу зобов`язується повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів (а.с. 20-22).

Пунктом 3.2.2 договору визначено, що сторони домовилися, що у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів.

Також, в матеріалах справи міститься Анкета клієнта та Паспорт споживчого кредиту, які підписані ОСОБА_1 та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с. 11, 23-24).

До вказаного договору додана візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта (а.с.12-19), з якої встановлено, що ОСОБА_1 підписав одноразовим електронним ідентифікатором за допомогою телефону паспорт споживчого кредиту та Договір.

У матеріалах справи наявна інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» №252/02 від 07.02.2025 року з повідомленням, що на сайті торговця (ТОВ БІЗПОЗИКА) через платіжний сервіс «PLATON» 04.01.2024 року була проведена успішна транзакція: з описом перерахунок коштів ОСОБА_1 , в розмірі 15000 грн. на платіжну картку НОМЕР_3 (а.с. 40).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 08.02.2025 заборгованість за договором № 485502-КС-001 становить 55076, 00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 15000, 00 грн., суми прострочених платежів по процентах 39322, 92 грн., суми прострочених платежів за комісією 753, 08 грн. (а.с. 25-28).

Відповідно до наданої АТ «Універсалбанк» на запит суду інформації, банківська картка № НОМЕР_2 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 , а також надана виписка про рух коштів по рахунку (а.с. 63-73).

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання для повного погашення кредитної заборгованості на рахунок позивача.

Із дослідженого правочину вбачається, що його умови відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних доказів перерахування саме позивачем на банківську картку відповідача коштів у розмірі 15000 грн., згідно договору № 485502-КС-001 від 04.01.2024 року, оскільки поданими позивачем доказами підтверджуються волевиявлення позичальника на отримання від кредитора грошових коштів та їх перерахування кредитором позичальникові (інформаційна довідка від 07.02.2025 року № 252/02, видана ТзОВ "Платежі Онлайн").

Окрім того, із розрахунку заборгованості, який сумнівів у апеляційного суду не викликає, вбачається, що ОСОБА_1 було здійснено два платежі на погашення кредитної заборгованості на загальну суму 6500,00 грн. і таким чином він вчинив дії щодо визнання кредитного договору.

Отже, встановлені у справі фактичні обставини вказують на те, що у відповідача виникло зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості, що включає в себе непогашену заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами та комісією за кредитним договором.

Підставою для прийняття нової постанови - про задоволення позову відповідно до пунктів 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Ураховуючи, що апеляційний суд задовольнив позовні вимоги ТзОВ Бізнес Позика", то відповідач повинен відшкодувати позивачу 2422,40 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 3633,60 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 207, 512, 514, 526, 638 1054ЦК України, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" задовольнити.

Заочне рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за кредитним договором № 485502-КС-001 від 04.01.2024 року у розмірі 55076 (п`ятдесят п`ять тисяч сімдесят шість) гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 15000, 00 грн., суми прострочених платежів по процентах 39322, 92 грн., суми прострочених платежів за комісією 753, 08 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок витрат зі сплати судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок витрат зі сплати судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.