Справа №504/4451/24
Провадження №2/504/1482/25
Доброславський районний суд Одеської області
19.05.2025с-ще Доброслав
Доброславський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
секретаря Ориник М.В., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, с-ще. Доброслав, позов ОСОБА_1 проти ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, залишення дитини проживати з мамою, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що унеможливлює розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.
Спільне життя з відповідачем виявилось невдалим, через відсутність взаємної любові та порозуміння. Вони втратили одне до одного почуття кохання та поваги, мають несумісні характери. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, тому надання строку для примирення є недоцільним, оскільки подальші сімейні відносини неможливі.
Позивач вважає, що шлюб має лише формальний характер, тому просить суд задовольнити його позов та розірвати між ними шлюб.
Сторони сповіщені за адресами своєї реєстрації а також на електронні адреси, про дату, час та місце проведення судового засідання.
Позивач подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного:
Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення.
Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство.
Сумісне життя суперечить інтересам подружжя.
Надання строку для примирення суд вважає недоцільним.
При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має.
Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Щодо залишення дитини проживати з мамою:
У частинах першій та другій статті 161 Сімейного кодексу України зазначається, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про призначення місця проживання дитини.
Під час вирішення питання про призначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.
Що стосується справи що розглядається, суд не вирішує питання про визначення місця проживання дитини.
Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання їхньої дитини, і такий позов сторони не пред`являли.
Залишення дитини проживати разом із матір`ю не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини.
В даному випадку суд лише констатує з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки встановлено, що після припинення шлюбних відносин дитина залишилася з позивачкою.
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона, згідно з вимогами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач не спростував за допомогою належних та допустимих доказів факту проживання дитини разом із матір`ю, як і не подав жодного доказу на підтвердження проживання дитини разом із ним, чи наявності між сторонами спору про місце проживання дитини.
Зазначене вище відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постанові від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21 (провадження № 61-5775св22).
Таким чином дитину слід залишити проживати із мамою.
Питання судового збору:
Питання судового збору у позові не порушувалось, підстав для його розподілу не вбачається.
На підставі наведеного, керуючись ст. 105 ч. 3, ст. 109 ч. 3, ст. 110 ч. 1, ст. 112 ч. 2, ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4-13, 76-89, 142, 258-273 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 проти ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, залишення дитини проживати з мамою, задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 10.12.2021 року у Доброславському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 154.
Рішення після набрання ним законної сили направити до Доброславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Залишити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживати з мамою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В. К. Барвенко