ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2050/21 Головуючий суддя І інстанції Бородіна Н. М.
Провадження № 22-ц/818/1819/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бородіна Тараса Володимировича на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації частини вартості майна, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 08.02.2021р. звернувся у суд з позовом до відповідача, в якому просив в порядку поділу майна подружжя стягнути на свою користь з відповідачки компенсацію 1/2 частини вартості майна двох автомобілей, що було придбано під час шлюбу, а саме 312635 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що він із відповідачем перебували у шлюбі з 2014 року, який був розірваний рішенням суду від 28.12.2020р. У шлюбі було придбано два автомобілі Chevrolet Lacetti, д.н. НОМЕР_1 та КІА Sportage, д.н. НОМЕР_2 , обидва автомобіля перебувають у відповідача, внаслідок чого просить компенсувати йому вартість частини кожного автомобіля в порядку поділу майна подружжя, посилаючи на положення ст.ст.60, 69, 70, 71, 72 СК України .

Відповідачем поданий зустрічний позов до ОСОБА_2 , 3-я особа ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в якому просить :

визнати право особистої приватної власності відповідачки ОСОБА_1 на автомобіль КІА Sportage, VIN: НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 в цілому;

визнати право особистого зобов`язання з повернення позики у сумі 425 852,00 грн. по договору позики від 10.09.2018 за відповідачкою ОСОБА_1

визнати право особистої приватної власності позивача ОСОБА_2 на автомобіль Chevrolet Lacetti, VIN: НОМЕР_4 , д.н. НОМЕР_1 в цілому.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію як вартості автомобіля Chevrolet Lacetti, переліченого у позові майна, поліпшень, які залишились в розпорядженні та користуванні відповідача з урахуванням різниці зазначених зобов`язань.

В обґрунтуванням зустрічного позову зазначає, що вона із ОСОБА_2 з 2014р. по 2020р. перебувала у шлюбі. В період шлюбу було придбано два автомобілі КІА Sportage, д.н. НОМЕР_2 та Chevrolet Lacetti, д.н. НОМЕР_1 . Автомобіль КІА Sportage, було придбано за грошові кошти, які вона отримала у позику від ОСОБА_3 на підставі договору позики від 10.09.2018р.

В період шлюбу вона із ОСОБА_2 проживали у квартирі його матері за адресою: АДРЕСА_1 . В період проживання у квартирі зробили там ремонт, який вона замовила та оплатила, а саме :

- шпаклювання та вирівнювання стін всієї квартири, включаючи балкон та комору;

- вирівнювання та Цементно-пісочна стяжка підлоги; заміна покриття підлоги на новий лінолеум;

- перекладка нової керамічної плитки в санвузлі з частковою заміною сантехніки та сантехнічних виробів (умивальник);

-укладка керамічної плитки на робочій зоні кухні;

-здійснено зовнішнє утеплення зовнішніх стін квартири; оздоблено декоративною штукатуркою балкон;

-покрашено стіни на кухні;

- переклейка шпалер в кімнатах та коридорі;

-заміна вхідної двері (приблизна вартість 6 000 грн.);

- встановлення чотирьох дерев`яних (з ясеня) міжкімнатних дверей (приблизна вартість 40 000 грн.).

Також було придбане майно у квартиру, а саме:

31.09.2019 телевізор LED Samsung UE43 з кронштейном за 14 430 грн.;

14.09.2019 придбано штори в квартиру на суму 22 690 грн.;

24.09.2017 придбано два дивани («Инди» та «Бетти») на загальну суму 21 850 грн.;

16.10.2018 придбано духову шафу електричну Indesit IFW 6544 IX на суму 5 674 грн. ;

01.12.2018 придбано варильну поверхню електричну Gorenje IT 614 SC, на суму 9 999 грн. ;

20.11.2018 холодильник Samsung RB31FSJNDSA на суму 14 249 грн.;

12.12.2018 виготовлено на замовлення та оплачено кухню (кухонний гарнітур) на загальну суму 48 900 грн.;

23.02.2019 замовлено та придбано прихожу «Венеція» загальною вартістю 16 900 грн.;

- придбано 2 шафи та комод загальною вартістю приблизно 28 000 грн.;

- також придбавались за час шлюбу мікрохвильова піч Samsung, стелаж, тумба, комп`ютерний стіл, дзеркало виробництва ІКЕА, на загальну суму приблизно 13 000 грн.

Загалом, сума її витрат на зазначені поліпшення квартири (ремонт) та придбаної техніки, меблів становить приблизно 19 000 доларів США.

14.06.2020р. вона пішла від ОСОБА_2 забравши із собою лише особисті речі та автомобіль КІА Sportage, д.н. НОМЕР_2 яким вона користувалась, автомобіль Chevrolet Lacetti залишився у ОСОБА_2 . Також ОСОБА_2 одразу змінив замки у квартирі, внаслідок чого вона не може потрапити до неї.

Посилаючись на положення ст. ст. 57, 60, 65, 71 СК України просить, оскільки автомобіль Chevrolet Lacetti , придбані меблі та витрачені кошти на ремонт залишились у ОСОБА_2 , стягнути з нього частину вартості зазначеного майна. Автомобіль КІА Sportage, яким вона користується та придбаний нею у позику, визнати її особистою власністю.

У поданому відзиві на зустрічний позов відповідач, заперечував факт отримання у позику грошових коштів від ОСОБА_3 , зазначаючи, вони із колишньою дружиною мали достатній дохід та збирали кошти на власну квартиру. Щодо автомобіля Chevrolet Lacetti зазначив, що вказаний автомобіль був проданий ОСОБА_1 . ОСОБА_4 , останній у повному обсязі розрахувався за транспортний засіб, проте ОСОБА_1 відмовляється його переоформити. У квартирі його матері де вони проживали разом, не має їх речей , усі ремонтні роботи у квартирі проводили його батьки.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль hevrolet Lacetti, 2007р.в. , д.н. НОМЕР_1 .

-визнано за ОСОБА_1 права власності на автомобіль KIA Sportage, 2012р.в., д.н. НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю вартості поділеного майна в сумі 226434 грн, а також судовий збір в сумі 2264 грн. 34 коп.

В решті первісного позову та зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Бородін Т.В. просить рішення скасувати, новим рішення у задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі.

Карга мотивована тим, що суд, визнаючи , що договір позики від 10.09.2018 укладено в інтересах сім`ї при поділі майна не врахував а не поділив борги за цим зобов`язанням.

Вказує, що суду відомо про такі зобов`язання і при поділі майна він зобов`язаний їх врахувати.

Натомість, суд першої інстанції не врахував зобов`язання на купівлю автомобіля протиправно присудив стягнути з апелянта на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості вказаного автомобіля.

Зазначає, що судом за клопотанням ОСОБА_1 призначалась експертиза для встановлення вартості фактично виконаних робіт з ремонту квартири АДРЕСА_2 , проте проведена не була, оскільки до квартири експерта не допустили.

Також судом не враховано покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які засвідчили, що відповідна квартира на початку спільного проживання подружжя не мала ремонту. Була у занедбаному стані, а за час шлюбу та проживання подружжя вони в ній зробили капітальний ремонт, що відповідає заявленому позивачкою переліку робіт.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

Задовольняючи частково позов та зустрічний позов суд своє рішення мотивував наступним.

Придбані в період шлюбу сторін автомобілі Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_1 , та КІА Sportage д.н. НОМЕР_2 є спільною сумісною власністю колишнього подружжя.

Враховуючи, що договір позики укладений в період перебування сторін у шлюбі, у позику грошові кошти взяла ОСОБА_1 , а придбаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_8 , суд приходить до висновків про укладання вказаного договору в інтересах сім`ї.

Даних, щодо повернення коштів за договором позики ОСОБА_3 повністю або частково, матеріали справи не містять (строк договору до 10.09.2021р.). Позовних вимог щодо поділу боргу (за його наявності) не заявлено.

Підстав для визнання автомобіля КІА Sportage особистою власність ОСОБА_1 , суд не вбачає, оскільки доказів того, що він придбаний за її особисті кошти не надано.

Автомобілі є неподільними речами, автомобілем КІА SPORTAGE користується ОСОБА_1 , яка і бажає залишити його собі. ОСОБА_2 заявляє вимоги про компенсацію йому частки вказаного автомобіля.

Автомобілем Chevrolet Lacetti користується друг ОСОБА_2 ОСОБА_4 , належних доказів купівлі-продажу вказаного автомобіля ОСОБА_4 , не надано. ОСОБА_1 не заперечує проти залишення вказаного автомобіля ОСОБА_2 .

З урахуванням встановлених обставин, позиції сторін та доказів наданих на їх підтвердження, рівності часток подружжя, суд приходить до висновків, що найбільш ефективним вирішенням даного спору про поділ спільної сумісної власності подружжя є визнання за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_1 , за ОСОБА_1 права власності на автомобіль KIA Sportage д.н. НОМЕР_2 , зі стягненням з останньої грошової компенсації в різниці вартості автомобілей в розмірі 226434 грн.

Щодо до поділу заявленого майна - витрат на ремонт квартири, придбання меблів та побутової техніки, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що в період шлюбу вони проживали у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_9 (мати ОСОБА_2 ) та в період проживання сторін у квартирі був здійснений її ремонт. Проте суду не надано доказів переліку відповідних робіт та їх вартість, а також не спростовано, що вони не виходять за межі витрат по утриманню квартири.

Судом двічі призначалась за клопотанням ОСОБА_1 експертиза для встановлення вартості меблів та побутової техніки, які за позицією ОСОБА_1 перебувають у кв. АДРЕСА_2 та вартості фактично виконаних робіт з ремонту квартири АДРЕСА_2 , проте проведена не була, оскільки до квартири експерта не допустили.

Проте норма ст.109 ЦПК України застосуванню не підлягає, оскільки не проведення експертизи не пов`язано із ухиленням ОСОБА_2 від проведення експертизи, враховуючи, що квартира кв. АДРЕСА_2 йому на праві власності не належить.

Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суду.

Судом встановлено, що сторони з 15.08.2014року перебували у шлюбі. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28.12.2020року шлюб між сторонами розірваний .

Під час перебування сторін у шлюбі було придбано два автомобіля: Chevrolet Lacetti, VIN: НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_1 та КІА Sportage, VIN: НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією наданою регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Харківській області від 19.02.2021р.

Згідно із звітів про оцінку майна, проведеного Товарною біржою «Євромаркет» від 03.12.2020р. вартість автомобілю CHEVROLET LACETTY, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_1 , складає 199 418, 00 грн.; вартість автомобілю КІА SPORTAGE, 2012р.в., державний номер НОМЕР_2 , складає 425 852,00 грн.

Судом під час судового розгляду встановлено, що автомобілем КІА SPORTAGE, 2012р.в., державний номер НОМЕР_2 на теперішній час користується ОСОБА_1 . Автомобіль КІА Sportage, д.н. НОМЕР_2 перебуває у друга ОСОБА_2 ОСОБА_4 .

Так, за показаннями у якості свідка ОСОБА_4 він є другом ОСОБА_2 , знайомий із ОСОБА_1 , як колишньою дружиною ОСОБА_10 . Йому хотіли продати автомобіль в розстрочку, частину коштів він заплатив ОСОБА_1 , але після цього у сторін почалися суди і він більше гроші не віддавав, автомобіль також не віддавав. ОСОБА_2 відомі усі ці обставини.

Так, суду наданий в копії договір позики , укладений в простій письмовій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 10.09.2018р. Відповідно до даного договору ОСОБА_3 надає ОСОБА_1 у безпроцентну позику грошові кошти в сумі 17000 дол. США для придбання автомобіля. Строк повернення позики 10.09.2021р.

11.09.2018р. за ОСОБА_2 був зареєстрований автомобіль КІА Sportage д.н. НОМЕР_2 .

Відповідно до частини першої статті 60 CK України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 6972 СК України та статтею 372 Цивільного кодексу України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Верховним Судом України викладена правова позиція у справі № 6-37цс13 від 23 вересня 2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п`ята статті 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Частиною першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 03.02.2020р. у справі № 235/5146/16-ц вказано, що правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд зробив висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної ринкової його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц,провадження №61-9018сво18, Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 483/812/19, провадження №61-20774св19.

Свідок ОСОБА_9 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , вона там проживала. Коли син одружився із ОСОБА_11 , вона переїхала до чоловіка, а подружжя проживало в її квартирі. У 2015-2019рр. вона із чоловіком зробила ремонт у квартирі АДРЕСА_3 , придбали кухню на замовлення, нові меблі. У період шлюбу було придбано два автомобілі - КІА Sportage на якому їздив ОСОБА_10 та Chevrolet Lacetti на якому їздила ОСОБА_11 . Зі слів ОСОБА_10 обидві машини зараз перебувають у ОСОБА_11 . Автомобіль КІА Sportage допомагав придбати дідусь ОСОБА_10 давав гроші, проте скільки не знає. Що саме покупало подружжя піж час шлюбу не знає. Коли ОСОБА_10 повідомив, що вони розлучаються , це була несподіванка. ОСОБА_11 пішла від ОСОБА_10 та забрала усі свої речі, комп`ютер, прикраси.

Свідок ОСОБА_12 , який є батьком ОСОБА_1 зазначив, що його дочка була одружена із ОСОБА_13 , зараз вони є розлучені. Під час шлюбу проживали у квартирі матері ОСОБА_10 по АДРЕСА_4 (номер квартири не пам`ятає). Дочка у квартирі робила ремонт , купувала меблі, побутову техніку, а також придбала автомобіль. В період шлюбу дочка постійно працювала в сфері ІТ та отримувала добру заробітну плату. ОСОБА_10 періодично не працював. В період шлюбу було придбано два автомобіля Chevrolet та КІА, останній автомобіль дочка купила за гроші які заробила . Про борги дочки йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_5 , яка є сестрою ОСОБА_1 зазначила, що сестра була одружена із ОСОБА_10 , вони проживали у квартирі АДРЕСА_2 . Коли проживали зробили у квартирі повністю ремонт - переклеїли шпалери, лінолеум, плітку та сантехніку змінили, купили нову кухню, диван, стелажі, побутову техніку. Ремонт у квартирі подружжя робило разом. Мати ОСОБА_10 участі у ремонті її квартири не приймала. Сестра завжди працювала в ІТ компанії. Вони також придбали два автомобіля Chevrolet на якому їздив ОСОБА_10 та КІА на якому їздила сестра. Коли вони розлучились, сестра пішла , а ОСОБА_10 одразу змінив замки у квартирі . Також подружжя казало, що вони продали автомобіль Chevrolet - Роману. Про договір позики їй нічого невідоме.

Свідок ОСОБА_14 зазначила, знає сторін ОСОБА_10 - це друг її сина, а ОСОБА_11 сестра її невістки. ОСОБА_10 і ОСОБА_11 були подружжям проживали у квартирі матері ОСОБА_10 по АДРЕСА_4 . Вона працювала в ріелторскій фірмі та ОСОБА_11 зверталась до неї , оскільки вони хотіли продати квартири і купити на « ОСОБА_15 ». Вона була у квартирі там був відсутній ремонт, були старі меблі та обдерті шпалери. Вони не продали квартиру оскільки за неї давали мало коштів. Після цього, подружжя разом там зробили ремонт, який був закінчений до 07.01.2019р. Вони повністю відремонтували квартиру, придбали нові меблі та побутову техніку. Мати ОСОБА_10 участі в ремонті не брала.

Свідок ОСОБА_4 зазначив, що він є другом ОСОБА_16 , вони разом у школі навчалися. Запорожан ОСОБА_11 знає також, як колишню дружину ОСОБА_10 . Коли ще подружжя було у шлюбі, вони усно домовились продати йому автомобіль Chevrolet Lacetti за 6000 дол. США . Автомобіль вирішили продати , коли купили новий КІА . Він віддав Наталі половину 3000 дол. США вона йому ключі і свідоцтво на транспортний засіб. Решту коштів він повинен був віддати наприкінці року, проте у подружжя почалися суди і гроші він не віддав, автомобіль зараз у нього він ним користується. Документів підтверджуючих купівлю-продаж автомобіля, часткову сплату у нього не має. Подружжя мешкало разом у квартирі батьків ОСОБА_10 , разом зробили там ремонт, купляли бутову техніку.

Отже судом встановлено, що автомобіль КІА SPORTAGE, 2012р.в., державний номер НОМЕР_2 на теперішній час користується ОСОБА_1 . Автомобіль КІА Sportage, д.н. НОМЕР_2 перебуває у друга ОСОБА_2 ОСОБА_4 .

Так, за показаннями у якості свідка ОСОБА_4 він є другом ОСОБА_2 , знайомий із ОСОБА_1 , як колишньою дружиною ОСОБА_10 . Йому хотіли продати автомобіль в розстрочку, частину коштів він заплатив ОСОБА_1 , але після цього у сторін почалися суди і він більше гроші не віддавав, автомобіль також не віддавав. ОСОБА_2 відомі усі ці обставини

Придбані в період шлюбу сторін автомобілі Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_1 , та КІА Sportage д.н. НОМЕР_2 є спільною сумісною власністю колишнього подружжя.

Автомобілі є неподільними речами, автомобілем КІА SPORTAGE користується ОСОБА_1 , яка і бажає залишити його собі.

ОСОБА_2 заявляє вимоги про компенсацію йому частки вказаного автомобіля.

Автомобілем Chevrolet Lacetti користується друг ОСОБА_2 ОСОБА_4 , належних доказів купівлі-продажу вказаного автомобіля ОСОБА_4 , не надано. ОСОБА_1 не заперечує проти залишення вказаного автомобіля ОСОБА_2 .

З урахуванням встановлених обставин, позиції сторін та доказів наданих на їх підтвердження, рівності часток подружжя, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що найбільш ефективним вирішенням даного спору про поділ спільної сумісної власності подружжя є визнання за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_1 , за ОСОБА_1 права власності на автомобіль KIA Sportage д.н. НОМЕР_2 , зі стягненням з останньої грошової компенсації в різниці вартості автомобілей в розмірі 226434 грн.

Проте суд помилився в розрахунку вартості грошової компенсації різниці вартості автомобілей.

Так, згідно із звітів про оцінку майна, проведеного Товарною біржою «Євромаркет» від 03.12.2020р. вартість автомобілю CHEVROLET LACETTY, 2007 р.в., державний номер НОМЕР_1 , складає 199 418, 00 грн.; вартість автомобілю КІА SPORTAGE, 2012р.в., державний номер НОМЕР_2 , складає 425 852,00 грн.

Отже вартості автомобіля KIA Sportage д.н. НОМЕР_2 складає 212936 грн, вартості автомобіля Chevrolet Lacetti д.н. НОМЕР_1 скаладає 99709 грн, отже грошова компенсація різниці вартості автомобілей складає 113217 грн 9).

Отже, на підставі належно оцінених доказів, поданих сторонами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірні автомобілі були спільною сумісною власністю подружжя, автомобілі є неподільною річчю, за відсутності заперечень сторін про залишення автомобілів за кожним із подружжя з компенсацією різниці вартості , проте помилився в розрахунку такої вартості у зв`язку із чим на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація різниці вартості спірного транспортного засобу у розмірі 113217 грн.

Щодо поділу витрат на ремонт квартири, придбання меблів та побутової техніки, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суду першої та апеляційної інстанції не надано доказів наявності у подружжя, на час подання зустрічного позову та його розгляду у суді, меблів та побутової техніки - телевізора з кронштейном, два дивани, духової шафи, варильної поверхні, холодильника, кухні, меблів у передпокій, дві шафи, комод, мікрохвильової печі, стелажу, тумби, комп`ютерного столу, дзеркала, штор.

Надані суду товарні чеки, видаткові накладні, договори-замовлення та показання допитаних свідків, зазначених обставин не підтверджують. Диск і фотознімки не підтверджує ні наявність майна яке просить поділити ОСОБА_1 на час розгляду справи, ні його місцезнаходження.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що в період шлюбу вони проживали у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_9 (мати ОСОБА_2 ) та в період проживання сторін у квартирі був здійснений її ремонт.

Проте суду не надано доказів переліку відповідних робіт та їх вартість, а також не спростовано, що вони не виходять за межі витрат по утриманню квартири.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення змінити в частині визначення компенсації вартості автомобілів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бородіна Тараса Володимировича задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю вартості поділеного майна в сумі 113217 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 25 липня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді - Ю.М. Мальований

О.В. Маміна.