Справа № 347/952/25
Провадження № 2/347/599/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі :

Головуючої судді : Крилюк М.І.,

Секретаря : Лазорик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

Встановив :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 липня 2006 року між нею ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Уторопської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 14 липня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №?5.

У шлюбі у подружжя народилися двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , факт народження якої зареєстровано 5 листопада 2007 року в Книзі реєстрації народжень актовим записом №?38, та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом №?13 від 14 червня 2011 року.

У позовній заяві зазначено, що протягом останнього року стосунки між подружжям суттєво погіршились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Подружжя має протилежні погляди на шлюб і сімейне життя, тривалий час проживає окремо, не веде спільного господарства, фактично не підтримує подружніх стосунків, у зв`язку з чим сім`я фактично припинила своє існування.

Позивачка вважає, що примирення між сторонами неможливе, а подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам дітей та її особистим інтересам щодо повноцінного розвитку фізичного, морального, духовного та соціального в умовах свободи та гідності. Вважає, що підстав для збереження шлюбу немає, та просить його розірвати.

У судове засідання позивачка не з`явилася, подала письмову заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи без його участі. Вимоги позову визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України.

Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Відповідно до статті 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про його розірвання відповідає дійсній волі одного або обох із подружжя, і що після розірвання не будуть порушені їхні права, а також права дітей.

Із оглянутих матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами було укладено 14 липня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №?5, підтвердженням чого є долучене до справи позивачем свідоцтво про шлюб а.с.5.

За час перебування сторін в шлюбі в них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, долученими до справи а.с.7,8.

Позивачка в обґрунтування позову зазначає, що стосунки з відповідачем розладналися, між подружжям втрачено почуття любові, взаємоповаги й підтримки, стали частими конфлікти.

Подружжя тривалий час проживає окремо, веде різне господарство та має відмінні погляди на життя, шлюб носить формальний характер. Позивачка наголошує на відсутності будь-яких підстав для примирення і вважає, що шлюб фактично припинив своє існування.

Позивачка скористалась своїм правом, передбаченим законодавством, та звернулась до суду з відповідною позовною заявою, у якій наполягає на розірванні шлюбу. Як вона зазначає, збереження шлюбу можливе лише за наявності взаємної поваги, любові, підтримки, чого в її шлюбі вже немає, а отже, вона не має наміру його зберігати.

Суд ураховує, що згідно з частиною другою статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановить, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Суд, з огляду на викладені обставини, вважає, що сім`я сторін остаточно розпалася, між ними відсутні ознаки подружнього життя, сторони не мають наміру продовжувати шлюбні відносини. Підстав для примирення немає, а подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з укладенням шлюбу, має право після його розірвання й надалі носити це прізвище або повернутись до дошлюбного прізвища.

Позивачка не подавала клопотання про відновлення їй дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу а відтак суд вважає за доцільне залишити їй існуюче прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_6 ».

У позовній заяві позивачка зазначила, що неповнолітні діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - проживають разом із нею, однак окремої вимоги про визначення їх місця проживання у позовній заяві не заявлено, що свідчить про відсутність спору із цього питання і такий не підлягає вирішенню у вказаному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 51, 56, 109113 Сімейного кодексу України, а також статтями 258259, 263265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 14.07.2006 року у виконавчому комітеті Уторопської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис №?5 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити за позивачкою в справі ОСОБА_1 прізвище, набуте під час шлюбу « ОСОБА_6 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк