РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,

з участю представника позивача Блащук Т.В.,

представника відповідача Кунаш Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Рівненської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до Рівненської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

В обгрунтування позовних вимог вказують, що відповідно до біржової угоди міни нерухомості від 05.05.2001, зареєстрованої Рівненською універсальною товарно - майновою біржою «Гарант» за № 65/05/01 та зареєстрованою в РМБТІ 18.05.2001 на паперових носіях в реєстровій книзі за № 145-23-40183, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені, від імені та в інтересах свого неповнолітнього на той момент сина - ОСОБА_1 ), обміняла належну їй квартиру АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 було складено заповіт, яким ОСОБА_3 заповіла належну їй на праві приватної власності 1/3 ідеальну частку квартири АДРЕСА_3 , позивачу ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 15.08.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Камінської Я.М. із заявою про прийняття спадщини, однак 09.04.2025 приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Камінська Я.М. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у ОСОБА_1 відсутній оригінал правовстановлюючого документа щодо майна та відсутня державна реєстрація права власності на 1/3 частку в праві спільної часткової власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня.

Відтак, на сьогодні ОСОБА_1 не має можливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно - оригінал біржової угоди міни нерухомості від 05.05.2001 був втрачений, а ОСОБА_1 має лише копію даного документу. Крім того, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає визнанню в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, просять позов задоволити з наведених підстав.

08.07.2025 від представника відповідача Кунаш Т.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить задоволити позовні вимоги позивачів.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 червня 2025 року прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Блащук Т.В. позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача Кунаш Т.В. позов визнала, з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до біржової угоди міни нерухомості від 05.05.2001, зареєстрованої Рівненською універсальною товарно - майновою біржою «Гарант» за № 65/05/01 та зареєстрованою в РМБТІ 18.05.2001 на паперових носіях в реєстровій книзі за № 145-23-40183, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені, від імені та в інтересах свого неповнолітнього на той момент сина - ОСОБА_1 ), обміняла належну їй квартиру АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 .

Згідно виписки з матеріалів інвентаризаційної справи № 3732 від 07.08.2024, квартира за адресою: АДРЕСА_4 , є двокімнатною, загальною площею 48,6 кв.м., житлова площа 29,3 кв.м., власники: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07.08.2024 р.

31.08.2005 ОСОБА_3 було складено заповіт, яким ОСОБА_3 заповіла належну їй на праві приватної власності 1/3 ідеальну частку квартири АДРЕСА_3 , позивачу ОСОБА_1

15.08.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Камінської Я.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3

09.04.2025 приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Камінська Я.М. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у ОСОБА_1 відсутній оригінал правовстановлюючого документа щодо майна та відсутня державна реєстрація права власності на 1/3 частку в праві спільної часткової власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на прав спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Відповідно до п. п. 4.16 - 4.18 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року N 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На момент укладення спірної біржової угоди міни нерухомості від 05.05.2001 дані правовідносини регулювались одночасно двома нормативно - правовими актами ЦК УРСР (1963р.) та Законом України «Про товарну біржу».

Відповідно до положень ст. 241, 242 ЦК УРСР за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Згідно ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 ЦК УРСР).

У відповідності до діючої на той момент ст.12 Закону України «Про власність», громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах.

Статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Закону, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 на підставі біржової угоди міни нерухомості від 05.05.2001 була проведена на паперових носіях в Рівненському міському бюро технічної інвентаризації.

У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 303/6974/16 (провадження №61-39511св18) від 14.08.2019 у справі № 523/3522/16-ц було сформовано правовий висновок про те, що відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення: 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до п. 1.4-1.5 Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів, за рахунок коштів власників нерухомого майна.

Пунктом 6 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб як Додатку №1 до Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, до таких правовстановлюючих документів віднесено договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею.

Відтак, реєстрація набутого майна на підставі біржової угоди міни нерухомості від 05.05.2001 в органах БТІ була належним підтвердженням факту набуття права на таке майно.

У постанові КЦС ВС від 19.01.2022 в справі № 280/4/18 cуд визначив, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

У постанові КЦС ВС від 22.09.2021 в справі № 523/18162/16 cуд вказав про те, що встановивши, що оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у відповідача, який відмовляється їх надати, і ця обставина унеможливила отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дочки в нотаріальному порядку, суд зробив обґрунтований висновок, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим визнання за позивачем права власності на частку у праві спільної власності на нерухоме майно в порядку спадкування є ефективним способом захисту його порушеного права.

У постанові КЦС ВС від 16.01.2016 в справі № 487/9435/15-ц cуд вказав про те, що спадкові права особи, яка втратила оригінал правовстановлюючого документу підлягають судовому захисту, оскільки особа позбавлена права захистити відповідні права у позасудовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Рівненської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 82, 89, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Рівненської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в поряду спалкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Рівненська міська рада, адреса: 33000, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, .

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1715/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.Г.Кучина