Справа № 697/997/25
Провадження № 2/697/644/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Деревенського І.І.,

за участю секретаря судових засідань - Задорожнього К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Котік Олеся Станіславівна до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку дитини та реєстрацію без згоди другого з батьків,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) в інтересах якої діє адвокат Котік Олеся Станіславівна (далі - адвокат Котік О.С., представник позивача) через систему «Електронний суд» звернулася до Канівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач), третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку дитини та реєстрацію без згоди другого з батьків.

Позовні вимоги обгрунтувані тим, що позивач перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем. Від шлюбних відносин у сторін є неповнолітня дитина, яка мешкає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не проявляє жодної турботи до дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання, має заборгованість по сплаті аліментів. На даний час виникла необхідність зняти дитину з реєстрації за старою адресою та зареєструвати у квартирі у м. Києві. Позивач зазначає, що вона зверталася до центру надання адміністративних послуг з питанням зняття з реєстрації місця проживання, але їй було відмовлено , оскільки повинно бути подано заяви про зняття з реєстрації від обох батьків дитини та реєстрацію. Відсутність згоди батька на зняття з місця реєстрації дитини є порушенням права дитини на вільне пересування, відпочинок , оздоровлення та навчання. Стверджує, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не піклуються про стан її здоров`я, не проявляє батьківської турботи.

У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить суд, надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька - ОСОБА_2 .

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.04.2025 справу прийнято до розгляду та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.06.2025, яке було відкладено на 23.06.2025 у зв`язку із неявкою відповідача.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.07.2025.

Позивач ОСОБА_1 та її представник Котік О.С. у судове засідання не з`явилися, в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.41).

Представник третьої особи - відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, у судове засідання не з`явився, направив письмові пояснення (а.с.27).

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності зазначених осіб.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст.13 ЦПК України, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст.55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст.242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю СОН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11,18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст. ст. 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19.12.2014 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.06.2022 у справі №697/623/22 було розірвано (а.с.12 на звороті -13).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 02.03.2019 Кролевецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади №2025/004062805 від 27.03.2025 та №2025/004062483 від 27.03.2025 (а.с.7 на звороті, 9).

Після розірвання шлюбу між позивачем і відповідачем, їх спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із позивачем.

З договору купівлі-продажу квартири від 25.01.2025 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В., серії НТР №631194, зареєстрованого в реєстрі за №220 та витягу з Державного реєстру речових прав №409649404 від 25.01.2025 вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_3 (а.с.16-19).

Позивач звернувшись до органу реєстрації - Управління (центру) надання адміністративних послуг Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, задля зняття дочки з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_2 , та реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , однак отримала відмову через відсутність згоди батька дитини на проведення вказаної дії (а.с.11 на звороті-12).

Зважаючи на існування невирішеного питання між батьками щодо реєстрації місця проживання їх дитини, а саме відсутність згоди батька дитини для надання згоди на здійснення реєстрації дочки за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідатиме якнайкращим інтересами дитини, яка проживає разом із матір`ю, перебуває на її утриманні.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У частинах 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно положень ч.1ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Наразі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є такою, що досягла 9 років та проживає разом із позивачем.

Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно з ч.1 ст.242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Статтею 161 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Вимогами статей 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов`язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до п.2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого 7 від 22.11.2012 наказом МВС України 22 листопада 2012 року № 1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.

Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батька за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/ дітей з реєстрації місця проживання.

Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 № 207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка не досягла 14 років. Проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2020 року по справі №711/1435/19 зроблено висновок про те, що у випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що відповідач позов визнав повністю, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи.

Оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення судового збору з відповідача, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишає за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 161 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 141, 200, 206, 247, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Котік Олеся Станіславівна до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку дитини та реєстрацію без згоди другого з батьків - задовольнити.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька - ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий І . І . Деревенський