КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Гоголєвою Оленою Анатоліївною на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у жовтні 2023 року звернулось до суду з вищевказаним позовом до відповідача та просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 29 500,00 грн., заборгованість по відсотках в сумі 44 684,50 грн., та судові витрати по справі.

Позовна заява обґрунтована тим, що 23.04.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1194-0859 (надалі за текстом - Кредитний договір).

Вказувало, що згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 29500 грн. 00 коп., строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 14 днів; знижена % ставка - 1,20 % в день; стандартна % ставка - 1,50 % в день. Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Зазначено, що банк виконав свої зобов`язання, перерахувавши суму кредиту за допомогою системи LiqPay кредитні кошти на рахунок ОСОБА_1 що підтверджується довідкою від 23.04.2023. Проте, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 03.10.2023 мав заборгованість перед Банком в загальному розмірі 74 184 грн. 50 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 29 500 грн. 00 коп., заборгованості за відсотках в сумі 44 684 грн. 50 коп.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року позов ТОВ "Укр Кредит Фінанс" задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1194-0859 від 23.04.2023 в розмірі 74 184 (сімдесят чотири тисячі сто вісімдесят чотири) грн. 50 коп., з яких: за тілом кредиту в розмірі 29 500 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот)грн. 00 коп., заборгованість по відсотках в розмірі 44 684 (сорок чотири тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 50 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволені позову.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що довідка про перерахування відповідачу кредиту № 1194-0859 від 23.04.2023 в сумі 29500,00 грн. за допомогою системи LigPay платіж не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів, оскільки матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ "УкрКредитФінанс" умов п. 4.2 договору про відкриття кредитної лінії щодо здійснення безготівкового пререказу грошової суми на банківський рвхунок позичальника шляхом викристання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу, крім того, матеріали справи не місятять даних, що підтверджують належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначено у тексті договору, відповідачу.

Вказує, що строк користування кредитом складає 14 календарних днів з дня надання кредиту, при цьому відсотки нараховано, виходячи зі строку 163 дні. Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами.

Зазначає, що згідно інформації за укладеним договором, яка наявна в матеріалах справи, 06.05.2023 було сплачено 9381,00грн., 20.05.2023 було сплачено 10 200,00 грн., 17.06.2023 - 4380,00 грн., 05.07.2023 - 2000,00грн., всього на суму 25 961,00 грн., а отже доводи суду щодо того, що розмір заборгованості не спростовано є помилковим.

Апеляцйна скарга містить посилання на несправидлевість відсотків у співвідношенні до тіла кредиту. Так, заборгованість відповідача за кредитом становить 29 500 грн. При цьому заборгованість за відсотками позивач просить стягнути у розмірі 44 684 грн. 50 коп. та не врахував суму, яку вже було внесено відповідачем 25 961 грн., тобто загальна сума (70645.5/29500=2.4) у 2.4 разів перевищує розмір боргу.

Звертає увагу суду на те, що відповідачем в рахунок погашення кредиту вносились грошові кошти в загальному розмірі 25 961 грн., а тому нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом 44 684 грн. 50 коп., не відповідає вимогам чинного законодавства «Про захист прав споживачів». Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст.3 п.6, ст. 509 ч.3 та ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.

На адресу суду, від ТОВ "Укр Кредит Фінанс" надійшов відзив, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що відповідач клієнт самостійно вносить номер банківської картки, на яку бажає отримати кредит та несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних, зазначених при укладанні договору.

Зазначено, що відповідач ознайомився з Договором, Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту, Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної прецентної ставки за договором, які складають єдиний договір в якому визначаються всі його істотні умови.

Звернуто увагу, що жодних штрафних санкцій, не нараховувалось, а отже проценти за користування кредитом визначено відповідно до статей 1048, 1054, 1056 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобовязвань за договором в розумінні п. 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Судом встановлено, що 23.04.2023 між позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1194-0859 за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 29 500 грн 00 коп., строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 14 днів., знижена % ставка - 1,20 % в день; стандартна % ставка - 1,50 % за кожен день користування Договором.

Вказаний кредитний договір укладений за допомогою Веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (navse.in.ua),), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Так, на виконання зазначених вимог, ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор А1096, для підписання кредитного договору №1194-0859 від 23.04.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Даний факт підтверджується довідкою про перерахування кредитних коштів через систему платежів LiqPay на платіжну карту № НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Відтак, установивши, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про задоволення позову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України)

Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон № 675-VIII).

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 29500 грн. 00 коп., строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 14 днів; знижена % ставка - 1,20 % в день; стандартна % ставка - 1,50 % в день. Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Вказані умови кредитування є результатом домовленості сторін, не були визнані судом недійсними, а відтак, з урахуванням положень статей 627-629 ЦК України, є обов`язковими для врахування та виконання сторонами.

Довід апелянта про те, що довідка про перерахування коштів за договором №1194-0859 від 23.04.2023 у сумі 29 500,00 грн не є належним доказом фінансової операції, є безпісдтавними, з огляду на таке.

Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 29500,00 грн. відповідачеві (позичальнику) підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1194-0859 від 23.04.2023. Видача коштів здійснювалася за допомогою системи LiqPay.

У вказаній довідці зазначено: платіж , дата 23.04.2023, № платіжної картки НОМЕР_1 , призначення платежу - видача кредитних коштів за договором № 1194-0859 від 23.04.2023, сума 29500,00 грн

На підтвердження перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, позивач надав довідку з АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року перерахувало кошти по кредитного договору № 1194-0859 від 23.04.2023: ID платежу , канал LIQPAY, сума 29500,00 грн., номер картки НОМЕР_1 .

Відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, перебачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Отже, з боку позивача порушень не відбулося, та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.

Доказів того, що на картку НОМЕР_1 не було перераховано суму у розмірі 29 500,00 грн. відповідач не надав.

Посилання скаржника на те, що зазначення в договорі два строки кредитування призводить до неправильного розуміння його сторонами, а також про те, що суми нарахованих відсотків у співвідношенні до тіла кредиту є несправедливими, не може бути взятий до уваги судом, оскільки з умов кредитного договору вбачається, що заявлений строк користування кредитом, який складає 14 днів є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

За пунктом 4.9 вищевказаного кредитного договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 календарних днів (до 16.02.2024) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.

Пунктом 4.10 договору передбачена орієнтовна вартість кредиту за весь строк кредитування - 166 675,00 грн. та включає в себе суму кредиту, та проценти за користування кредитом.

Отже, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Інформація про нарахування процентів підтверджується розрахунком заборгованості, де чітко вказано, що проценти нараховувались за час фактичного користування кредитом відповідно до строку, погодженого сторонами і не виходили за межі договору.

Доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач не надав.

Суд також відхиляє доводи скаржниці про те, що розмір заборгованості по процентах за користування кредитом є несправедливим відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживача», адже ОСОБА_1 не надала суду доказів на підтвердження того, що вони були нараховані з порушенням умов договору, а також на підтвердження того, що вона оспорювала відповідні умови у судовому порядку.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Гоголєвою Оленою Анатоліївною залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді