Провадження № 2/161/4783/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

28 липня 2025 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Гринь О.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Грозинське» про стягнення заробітної плати та оплати наданих аудиторських послуг,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді від 14 липня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправлення недоліків позову протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу необхідно було надати докази доплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн. за позовну вимогу про стягнення оплати наданих аудиторських послуг.

Вказана ухвала доставлена позивачу в її електронний кабінет 14 липня 2025 року.

Станом на 28 липня 2025 року вимоги ухвали судді не виконані, судовий збір не сплачений.

На адресу суду 18 липня 2025 року від позивача надійшла заява, в якій вона фактично не погоджується з ухвалою судді та вважає, що вимоги про стягнення оплати наданих аудиторських послуг стосується заробітної плати та звільнені від сплати судового збору.

Такі доводи позивача є помилковими, з таких міркувань.

Так, зі змісту позову та доданих до нього матеріалів слідує, що поряд з вимогами про стягнення заробітної плати позивач заявляє вимогу про стягнення внесених нею на підставі звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт коштів у розмірі 20 000,00 грн. за аудиторські послуги, надані підприємству (а.с.18).

Тобто, за своєю суттю ці кошти є близькими до витрат на відрядження, оскільки основним первинним документом, що їх підтверджує, є відповідний звіт про використання коштів на відрядження або під звіт.

Суд зазначає, що структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положенням, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Крім того, структуру заробітної плати, на підставі статті 2 Закону України «Про оплату праці», визначено у положенні Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за № 114/8713, розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року N 2614-XII «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).

Відповідно до п.3.15 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року, не належать до фонду оплати праці витрати на відрядження: добові (у повному обсязі), вартість проїзду, витрати на наймання житлового приміщення.

Отже, системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що витрати на відрядження не входять до структури заробітної плати.

Така сама правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року №910/24323/16.

Це означає, що заявлені позивачем до стягнення кошти сплачені за надані аудиторські послуги не входять до складу заробітної плати, а тому ця вимога повинна бути оплачена судовим збором.

Оскільки позивач у строк встановлений суддею не усунула недоліки позовної заяви, її слід повернути.

На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Грозинське» про стягнення заробітної плати та оплати наданих аудиторських послуг, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений та підписаний 28 липня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ