Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2884/25
Номер провадження2/711/1627/25
РІШЕННЯ
10 червня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В.,
представника позивача адвоката Плаз О.М.
представників відповідачів Кващук А.М., Ярош С.В.
розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Плаз Олег Миколайович, до держави України в особі Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними діями органами досудового розслідування та прокуратури, -
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Плаз О.М., звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.04.2019 року в справі № 711/3054/19 відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід особисте зобов`язання.
16.05.2019 року старшим слідчим відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області капітаном поліції Питель С.М. складено обвинувальний акт, який затверджено заступником начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Черкаської області ОСОБА_2 , який скеровано до Черкаського районного суду Черкаської області.
Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 року в справі №707/1254/19 ОСОБА_1 визнаний невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 291 КК України, та виправданий за недоведеністю вчинення ним даного злочину.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22.06.2023 року вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 року в справі №707/1254/19 залишений без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.12.2023 року вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 року та ухвала Черкаського апеляційного суду від 22.06.2023 року залишені без змін.

ОСОБА_1 понад 4 років піддавався незаконному кримінальному переслідуванню, яке полягало у незаконному повідомленні йому про підозру та обранні запобіжного заходу. Під час судового провадження він приймав участь у 25 судових засіданнях, частина яких не відбулася по причині неприбуття сторони обвинувачення. Внаслідок вище викладеного позивач зазнав тяжких вимушених змін у своєму житті, в родині, на роботі, в суспільних стосунках, зниження свого престижу та репутації перед сусідами, знайомими, підлеглими на роботі, адже він є директором підприємства, на якому працюють понад 30 робітників. Незаконне кримінальне переслідування спричинило позивачу значних моральних та фізичних страждань, що мало вплив на загальний стан здоров`я, призвело до порушення уставленого способу життя, необхідності вжиття додаткових заходів для підтримання нормального способу життя для себе та родини, оплати значних витрат на правову допомогу.

Виходячи з часу, протягом якого позивач перебував під слідством та судом - з 04.04.2019 року по 22.06.2023 року, що становить 50 місяців та 18 днів, гарантований законодавством України мінімальний розмір шкоди становить 404.800,00 грн. з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати станом на момент подачі позову в розмірі 8000 грн. (50*8000 + 8000/30*18 днів).

Разом з тим, під час досудового розслідування до пред`явлення ОСОБА_1 підозри, що тривало понад 20 місяців, було проведено ряд тривалих слідчих експериментів на місці аварії на воді за участю ОСОБА_1 , під час яких він за вказівками слідчого вимушений був прибувати на місце події, використовуючи власним коштом свій човен.

Під час проведення експертизи викладачами навчального закладу - «Київська державна академія водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича Сагайдачного», ОСОБА_1 також вимушений був на вимогу слідчого прибути на човні до місця аварії, де відбувались тривалі дослідження.

Окрім втрат свого часу на участь у слідчих діях та під час експертизи, ОСОБА_1 знаходився у психічно пригніченому стані, виконуючи вказівки слідчих, прокурора, викладачів навчального закладу, що завдавало йому додаткових моральних страждань.

Окрім того він вимушений був витрачати власні кошти на заправку човна, щоб дістатися місця аварії та приймати участь у дослідженнях.

З врахуванням того, що ще 24.07.2017 року потерпілими у справі було визнано водія іншого човна при описаних в обвинувальному акті обставинах ОСОБА_3 та його батька ОСОБА_4 , позивач обґрунтовано міг вважати, що кримінальне провадження фактично розслідується відносно нього.

Визначаючи розмір морального відшкодування вважаю, що суд має врахувати не тільки законодавчо закріплену суму моральної шкоди, а і обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, перебування позивача протягом тривалого часу під слідством та судом. Виходячи із засад розумності та справедливості, вважає наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 500.000,00 грн., яка визначена позивачем з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування, та конкретних обставин справи.

Визначаючи розмір моральної шкоди саме у такому розмірі, який перевищує гарантований законодавством України мінімальний розмір шкоди, позивач виходить з вимог виваженості та поміркованості та водночас враховує характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, можливість відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Такий розмір моральної шкоди є виправданим для розумного задоволення потреб позивача як особи, що має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та не призведе до його збагачення.

Щодо сум, сплачених позивачем у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги у кримінальному провадженні №0005655 від 09.07.2017 р.

Під час перебування позивача під слідством та судом 02.09.2017 року позивач уклав договір із адвокатом Плаз О.М. про надання правової допомоги у кримінальному проваджені №0005655 від 09.07.2017 року. З врахуванням того, що ще 24.07.2017 року потерпілими у справі було визнано водія іншого човна при описаних в обвинувальному акті обставинах ОСОБА_3 та його батька ОСОБА_4 , позивач обґрунтовано міг вважати, що кримінальне провадження фактично розслідується відносно нього. З моменту укладення договору з адвокатом під час досудового слідства надавались усні консультації клієнту, відбувся виїзд на місце події, адвокатом підготовлено клопотання по призначеній у справі експертизі обставин аварії, захисник приймав участь під час оголошення позивачу підозри та його допиту, при ознайомленні із відкритими матеріалами кримінального провадження, під час обрання запобіжного заходу та під час оскарження прокурором ухвали слідчого судді до Черкаського апеляційного суду.

При виконанні слідчим і прокурором вимог ст. 290 КПК України адвокат ознайомлювався із матеріалами справи, після чого робився їх ретельний аналіз.

Відповідно до додаткової угоди від 04.09.2017 року до договору про надання правової допомоги від 02.09.2017 року, розрахунок витрат проводився від вартості послуг адвоката за 1 год., яка складала 1500,00 грн.

Згідно акту виконаних робіт від «20» травня 2019 року вартість наданих правових послуг позивачу позивачем склала 46.500,00 грн., які сплачено позивачем адвокату згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру від 04.09.2017 р. на суму 20000,00 грн., від 20.05.2019 року на суму 26500,00 грн.

Відповідно до додаткової угоди від 20.06.2019 року до договору про надання правової допомоги від 02.09.2017 року розрахунок витрат проводився від вартості послуг адвоката за 1 год. в розмірі 1500,00 грн. за 1 годину роботи адвоката.

За даною додатковою угодою клієнт сплатив адвокату 30000,00 (тридцять тисяч) грн. як попередню оплату за послуги, що надаються. Договором від 20.12.2020 року було змінено сторону договору про надання правової допомоги від 02.09.2017 року зв`язку із здійсненням діяльності адвоката з 16.12.2020 року у формі адвокатського бюро «Олега Плаза».

Згідно акту виконаних робіт від « 24 » липня 2022 року вартість наданих правових послуг ОСОБА_1 склала всього 39000,00 грн. і з врахуванням попередньої оплати заборгованість за надані послуги в суді першої інстанції склала 9000,00 (дев`ять тисяч) грн.

Згідно акту виконаних робіт від « 12 » грудня 2023 року вартість наданих правових послуг ОСОБА_1 під час апеляційного та касаційного розгляду кримінального провадження за апеляційними та касаційними скаргами прокурора та потерпілих на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22.06.2023 року (справа № 707/1254/19) склала всього 36000,00 грн. і з врахуванням заборгованості відповідно до акту виконаних робіт від 24.07.2022 року в розмірі 9000,00 грн., всього 45000,00 грн.

Відповідно до п.6 основного договору від 02.09.2017 року та п.4 додаткової угоди від 20.06.2019 року в разі досягнення позитивного результату для підзахисного: закриття кримінального провадження справи з підстав, передбачених ч.1 п. 1-3 ст. 284 КПК України, підзахисний зобов`язаний сплатити адвокату гонорар в розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) грн.

У зв`язку з тим, що виправдувальний вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 року в справі №707/1254/19 набрав законної сили, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату визначену договором суму гонорару.

Загальна сума до сплати станом на момент складання акту виконаних робіт від 12.12.2023 року становить 95000,00 (дев`яносто п`ять тисяч) грн., які на момент подання даного позову рахуються як заборгованість клієнта. Загальна вартість робіт адвоката, які сплачені позивачем і які підлягають оплаті позивачем зв`язку з поданням йому професійної правничої допомоги у кримінальному провадженні №0005655 від 09.07.2017 р. під час перебування позивача під слідством та судом складає 171.500,00 грн. (76.500,00 +95.000,00).

Відповідно до п. 4.1 договору про надання правничої допомоги від 25.10.2024 року Клієнт сплачує Адвокатському бюро винагороду за надання правничої допомоги (гонорар) у фіксованій сумі в розмірі 25000,00 (двадцять п`ять тисяч) грн. за збір матеріалів, підготовку та подачу позовної заяви, представництво клієнта в суді першої інстанції.

На момент подачі позову ця сума позивачем не сплачена.

Просить стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_1 , грошові кошти в розмірі 500.000,00 (п`ятсот тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди 500.000,00 ( п`ятсот тисяч) грн., стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_1 , понесені позивачем у зв`язку з перебуванням під слідством та судом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 171.500,00 (сто сімдесят одна тисяча п`ятсот) грн., стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН № НОМЕР_1 , судові витрати, пов`язані з отриманням позивачем професійної правничої допомоги в розмірі 25.000,00 (двадцять п`ять тисяч) грн.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2025, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Наталія Миколаївна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/2884/25 (провадження № 2/711/1627/25).

Ухвалою суду від 07.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

До суду через підсистему «Електронний суд» 18.04.2025 подано відзив Головного управління Державної казначейської служби України в Черкаській області на позовну заяву, в обґрунтування якого вказано, що Позивачем не надано жодних доказів наявності завдання йому моральної шкоди, не надано доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів.

Факт постановлення виправдувального вироку суду стосовно Позивача не може вважатися безумовним доказом заподіяння моральної шкоди, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Крім того звертає увагу суду, що позивачем розмір морального відшкодування необґрунтовано завищено, оскільки за приписами ч. 3 ст. 13 Закону № 266/94-ВР, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством і судом починаючи з часу пред`явлення обвинувачення та закінчуючи набранням виправдувальним вироком законної сили, виходячи з мінімальної заробітної плати, що діє на момент розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач перебував під слідством та судом з 04.04.2019 (дати повідомлення Позивачу про підозру) по 22.06.2023 (дати постановлення ухвали Черкаського апеляційного суду від 22.06.2023 про залишення без змін виправдувального вироку суду першої інстанції), або 4 роки 2 місяці та 18 днів, загалом 50 місяців та 18 днів.

Отже, виправдувальний вирок суду першої інстанції від 25.02.2022 набув законної сили 22.06.2023. За приписами п. 8 ч. 1 ст. 40 Бюджетного кодексу України Законом про Державний бюджет України визначаються розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 19.11.2024 № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі - Закон № 4059-IX) мінімальний розмір заробітної плати з 01.04.2024 складає 8 000,00 грн.

Проте, абз. 4 ст. 8 Закону № 4059-IX визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, зазначеного в абз. 9 ст. 7 Закону № 4059-IX. Відповідно до абз. 9 ст. 7 Закону № 4059-IX установити з 01.01.2025 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, який застосовується для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі за рішеннями суду, - 1 600 гривень.

Головне управління вважає, що при визначенні мінімального розміру моральної шкоди необхідно застосовувати величину мінімальної заробітної плати в розмірі 1 600,00 грн., оскільки, за приписами ст. 13 Закону № 266/94 ВР питання про відшкодування моральної шкоди вирішується виключно судом, відповідно до чинного законодавства за наявності заяви громадянина. Отже, мінімальний розмір моральної шкоди становить 80 960,00 грн. (80 000,00=1 600,00*50) + (980,00=1 600,00/30*18).

Отже, визначена Позивачем величина моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн. належними чином не підтверджена та ґрунтується виключно на переконаннях Позивача.

Головне управління вважає заявлену Позивачем суму моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн. надмірною і такою, що призведе до безпідставного збагачення Позивача за рахунок держави Україна.

Як вбачається з позовної заяви Позивач обґрунтовує майнову шкоду в розмірі 171 500,00 грн. витратами на правничу допомогу, що була понесена розгляді кримінального провадження №0005655.

Крім того, Головне управління вважає визначену додатковою угодою від 04.09.2017 до договору про надання правової допомоги від 04.09.2017 вартість послуг адвоката із розрахунку 1 500,00 грн за годину роботи надмірною.

Як вбачається з акту виконаних робіт від 20.05.2019 у 2017 році адвокатом надано послуг в обсязі 3 год., що згідно даних середнього заробітку може становити 121,08 грн (40,36*3). У 2018 році адвокатом надано послуг в обсязі 3 год., що згідно даних середнього заробітку може становити 151,11 грн (50,37*3). У 2019 році згідно актів виконаних робіт від 20.05.2019 та від 24.07.2022 адвокатом надано послуг в обсязі 45 год., що згідно даних середнього заробітку може становити 1 491,25 грн (59,64*25). У 2020 році адвокатом надано послуг в обсязі 4 год., що згідно даних середнього заробітку може становити 263,44 грн (65,86*4). У 2021 році адвокатом надано послуг в обсязі 9 год., що згідно даних середнього заробітку може становити 716,67 грн (79,63*9). У 2022 році згідно актів виконаних робіт від 24.07.2022 та від 12.12.2023 адвокатом надано послуг в обсязі 18,5 год., що згідно даних середнього заробітку може становити 1 560,66 грн (84,36*18,5). У 2023 році адвокатом надано послуг в обсязі 18,5 год., що згідно даних середнього заробітку може становити 1 833,35 грн (99,10*18,5). Отже, враховуючи середній розмір заробітної плати згідно даних Держстату приблизний розмір витрат на професійну правничу допомогу міг би становити 6 137,56 грн (121,08+151,11+1 491,25+263,44+716,67+1 560,66+1 833,35), що значно менше заявленої суми матеріального відшкодування в розмірі 171 500,00 грн. Звертаємо увагу суду, що місячна заробітна плата з розрахунку 1 500,00 грн за годину могла б становити 264 000,00 грн (1 500*8*22). З огляду на наведене Головне управління вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення на його користь матеріальної шкоди у вигляді витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні задоволенню не підлягають.

До суду 21.04.2025 надійшов відзив Черкаської обласної прокуратури, в обґрунтування якого вказано, що ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 50 місяців 18 днів. Виходячи з вимог ст. 13 Закону України № 266/94-ВР, щодо розрахунку розміру відшкодування моральної шкоди, який провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, вважаю що мінімальний розмір моральної шкоди ОСОБА_1 може становити 404 800 грн ((8000 грн х 50 міс)+(8000/30х18)), що відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості.

Позовна вимога ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 грн є недоведеною, тому не підлягає задоволенню.

Вважає, що вимога позивача щодо відшкодування витрат на надання правової допомоги, наданої в межах кримінального провадження в розмірі 171 500 грн не може бути вирішена в межах даного цивільного провадження, а тому не підлягає до задоволення

Від представника позивача Плаз О.М. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає, що згідно наданих до позову документів щодо оплати послуг адвоката у кримінальному провадженні у розмірі 95.000,00 грн є заборгованістю клієнта згідно акту виконаних робіт від 12.12.2023 грн., які позивачем ще не сплачені, а відтак не підлягають відшкодуванню. Сама вартість послуг адвоката із розрахунку 1.500,00 грн. за годину роботи є надмірною з порівнянням із середньомісячною заробітною платою штатного працівника в Україні і приблизний розмір витрат на професійну правничу допомогу міг би становити не більше 6.137,56 грн. за 50 повних місяців роботи адвоката.

Щодо відшкодування судових витрат у даній справі, пов`язаних з отриманням позивачем професійної правничої допомоги в розмірі 25.000,00грн., то позивачем доказів сплати адвокату цієї суми на даний час не надано. Разом з тим, послуги із підготовки позовної заяви та доказів до неї, подачу позову та підготовка відповідей на відзиви прокуратури та казначейства вже надані, що вказує на факт фактичної оплатної правничої допомоги, яка ще не оплачена, але ці послуги має сплатити позивач. Строк на подачу доказів на підтвердження цих витрат у позивача ще не закінчився.

Щодо оплати послуг адвоката у кримінальному провадженні у розмірі 171.500,00 грн, з яких 95.000,00 грн. на даний час є заборгованістю клієнта згідно акту виконаних робіт від 12.12.2023 грн., то: порівняння представника казначейства вартості послуг професійного адвоката з середньою вартістю роботи «штатного працівника в Україні» за даним Державної служби статистики України в межах 40-95 грн. на годину у відповідні роки, є не дуже «коректною». У вартість години роботи професійного адвоката в судовому процесі в розмірі 1500 грн. включено не фізичну його присутність в судовому процесі як «інженера» з прибирання кімнат, а висококваліфіковану підготовку адвоката до цього процесу заздалегідь: підготовка до дослідження доказів у конкретному судовому засіданні - допитів свідків, потерпілих, експертів (тактика допиту), підготовка клопотань щодо неналежних та очевидно недопустимих доказів, прибуття до суду, тощо. Отже, ототожнювати вартість роботи професійного адвоката із 30 річним досвідом із «середньостатистичною заробітною платою штатного працівника» з боку представника казначейства є виявом неповаги до представника позивача.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач виходив з того, що позивач перебував під слідством та судом - з 04.04.2019 року по 22.06.2023 року (з моменту оголошення підозри і до виправдання), що становить 50 місяців та 18 днів, і гарантований законодавством України мінімальний розмір шкоди становить 404.800,00 грн. з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати станом на момент подачі позову в розмірі 8000 грн. (50*8000 + 8000/30*18 днів). Разом з тим, збільшуючи розмір моральної шкоди на 95.200 грн. до 500.000,00 грн., позивач вважає, що наявні для цього правові підстави з урахуванням конкретних обставин справи, про які детально зазначено у позові і на підтвердження цього надані докази.

Зокрема, ОСОБА_1 понад 4 років піддавався незаконному кримінальному переслідуванню, яке полягало у незаконному повідомленні йому про підозру та обранні запобіжного заходу. Було накладено арешт на човен, яким протягом цього часу позивач не міг розпорядитися і він значно втратив свою вартість, з врахуванням державної заборони на судноплавство з 2020 року (коронавірус, війна). Під час досудового розслідування, до пред`явлення ОСОБА_1 підозри, що тривало понад 20 місяців, було проведено ряд тривалих слідчих експериментів на місці аварії на воді за участю ОСОБА_1 , під час яких він за вказівками слідчого вимушений був прибувати на місце події, використовуючи за власні кошти свій човен, та в цей час він не міг займатися підприємницькою діяльністю та керувати підприємством.

Під час проведення експертизи викладачами навчального закладу - «Київська державна академія водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича Сагайдачного», ОСОБА_1 також вимушений був на вимогу слідчого прибути на човні до місця аварії, де відбувались тривалі дослідження. Ці слідчі дії зафіксовані у кримінальному провадженні і, якщо представник прокуратури заперечує про реальність цих слідчих дій, то він може надати до суду докази в заперечення цього.

Окрім втрат свого часу на участь у слідчих діях та під час експертизи, ОСОБА_1 знаходився у психічно пригніченому стані, виконуючи безумовні вказівки слідчих, прокурора, викладачів навчального закладу щодо використання свого човна у слідчих експериментах, що завдавало йому додаткових моральних страждань. Окрім того, він вимушений був витрачати власні кошти на заправку човна, щоб дістатися місця аварії, та приймати тривалу (протягом світлої частини доби) участь у експертних дослідженнях.

З врахуванням того, що ще 24.07.2017 року потерпілими у справі було визнано водія іншого човна при описаних в обвинувальному акті обставинах ОСОБА_3 та його батька ОСОБА_4 , позивач обґрунтовано міг вважати, що кримінальне провадження фактично розслідується відносно нього. Всі ці матеріали досудового розслідування досліджувались судом за участю державного обвинувача і їм дана належна оцінка.

Під час судового провадження ОСОБА_1 приймав участь у 25 судових засіданнях. Внаслідок вище викладеного позивач зазнав тяжких вимушених змін у своєму житті, в родині, на роботі, в суспільних стосунках, зниження свого престижу та репутації перед сусідами, знайомими, підлеглими на роботі, адже він є директором підприємства, на якому працюють понад 30 робітників.

Незаконне кримінальне переслідування спричинило позивачу значних моральних та фізичних страждань, що мало вплив на загальний стан здоров`я, призвело до порушення уставленого способу життя, необхідності вжиття додаткових заходів для підтримання нормального способу життя для себе та родини, оплати значних витрат на правову допомогу.

Збільшуючи розмір завданої ОСОБА_1 моральної шкоди від гарантованої законом з 404.800,00 грн. на 95.200 грн. до 500.000,00 грн., позивач вважає, що така сума є справедливою сатисфакцією, і її розмір відповідатиме критерію розумності та виваженості, не буде завищеним з огляду на глибину та обсяг моральних страждань.

Правова допомога позивачу у кримінальному провадженні надавалася захисником Плаз О.М. на підставі договору про надання правничої допомоги у кримінальному провадженні, відповідно до якого розмір гонорару обумовлюється сторонами згідно з додатковими угодами. Додатковими угодами сторони підтвердили розмір гонорару у розмірі 1500 грн. за одну годину участі захисника і під час слідчих дій, і під час судових засідань, підготовки процесуальних документів, тощо. У відповідності до п. 6 основного договору в разі досягнення позитивного результату для підзахисного: закриття кримінального провадження справи з підстав, передбачених ч.1 п. 1-3 ст. 284 КПК України, підзахисний зобов`язаний сплатити адвокату гонорар в розмірі 50000,00 грн.

У запереченнях на відповідь на відзив представником Головного управління Державної Казначейської служби в Черкаській області від 28.04.2025 зазначається, що відповідно до акту виконаних робіт від 12.12.2023 - 95 000,00 грн є заборгованістю Позивача, а тому не можуть бути відшкодовані як матеріальна шкода, атже зазначені витрати Позивачем не були здійснені. Головне управління вважає, що матеріальна шкода за рахунок Державного бюджету може бути відшкодована виключно за умови доведення Позивачем факту її настання. Тобто, що грошові кошти за надання правничої допомоги у кримінальному провадженні дійсно були сплачені. Жодних банківських документів (виписок по рахунку, платіжних інструкцій), що підтверджують реальну сплату Позивачем грошових коштів в сумі 76 500,00 грн не надано.

З огляду на наведене Головне управління вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення на його користь матеріальної шкоди у вигляді витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 14.05.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Плаз О.М. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Просив задоволити.

В судовому засіданні представники відповідачів просили відмовити у задоволенні позовних вимог, враховуючи доводи, які викладені у їхніх відзивах.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст..5 ЦПК).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 ЦК). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст. 23 ЦК).

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

Відповідно до ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» №266/94-ВР.

Відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто чітко визначені правові підстави відшкодування шкоди, визначальною ознакою яких є незаконність дій посадових осіб.

Згідно із положеннями ст.3 Закону №266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 4 згаданого Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ч.3 ст. 13 згаданого Закону).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) визначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області 09.07.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України за № 0005655.

ОСОБА_1 04.04.2019 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України.

За результатами судового розгляду Черкаським районним судом Черкаської області від 25.07.2022 ОСОБА_1 виправдано через недоведення, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 291 КК України, вчинено обвинуваченим.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 22.06.2023 вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 залишено без змін.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06.12.2023 вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 стосовно ОСОБА_1 та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22.06.2023 залишено без змін.

Отже, щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, то позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Посилаючись на спричинену моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного повідомлення про підозру, порушення нормальних життєвих зав`язків, отримання змін в родині, роботі, у суспільних стосунках, зниження свого престижу, вплив на загальний стан здоров`я, призвело до оплати значних витрат на правову допомогу. Крім того, позивач був присутній у судових засідання, використовував під час досудового слідства власний човен. Все це призвело до додаткових моральних страждань, а тому позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду у збільшеному розмірі 500000 грн., який перевищує гарантований мінімальний розмір.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує тривалість страждань позивача, глибину фізичних та душевних страждань спричинених позивачу притягненням до кримінальної відповідальності, його емоційний стан, істотності змін у його житті та можливості їх відновлення, виходячи з вимог розумності і справедливості.

Згідно приписів п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом тривалий час, а саме 50 місяців 18 днів (з 04.04.2019 дати повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, по 23.04.2019 дати постановлення ухвали апеляційного суду про залишення без змін вироку суду першої інстанції).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України 2025 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 8000 грн.

Виходячи з вимог ст. 13 Закону України № 266/94-ВР, щодо розрахунку розміру відшкодування моральної шкоди, який провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, розмір моральної шкоди ОСОБА_1 становить 404 800 грн (8000 грн х 50 міс 18дн.).

Такий розмір є виваженим, розумним та справедливим; він визначений за критеріями, що мають істотне значення та належать до характеру порушень, обставин справи з урахуванням критерію справедливості відшкодування.

При цьому жодним чином не обґрунтовуючи отримання іншого тяжкого морального та емоційного стресу у зв`язку з кримінальним переслідуванням, який би не охоплювався тими моральними стражданнями, за які просив стягнути адвокат у збільшеному розмірі аніж це гарантовано державою.

Більш того, у судовому засіданні представником позивача повідомлено, що позивач за медичною допомогою щодо погіршення стану здоров`я у зв`язку з кримінальним переслідуванням не звертався.

Отже, у цій частині позовних вимог суд відмовляє за їх недоведеністю.

Також, під час розгляду справи згідно наданих до позовної заяви копій документів встановлено, що під час перебування ОСОБА_1 під слідством та судом останній користувався послугами захисника адвоката Плаз О.М.

Досліджуючи вирок Черкаського районного суду Черкаської області судом встановлено, що питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із наданням ОСОБА_1 правничої допомоги у кримінальному провадженні, не вирішувалося.

Так, між адвокатом Плаз О.М. та ОСОБА_1 02.09.2017 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 4 оплата за виконання доручення підзахисного за цим договором визначаються окремою угодою. У п. 5. Визначається, що у разі позитивного результату підзахисний зобов`язаний сплатити гонорар, сума якого визначається додатковою угодою.

Згідно п. 1 Додаткової угоди від 04.09.2017 сторони погодили, що вартість послуг адвоката становить з розрахунку 1500 грн. за годину роботи адвоката.

Згідно Акту виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги від 02.09.2017 та додаткової угоди від 04.09.2017 наведено перелік виконаних робіт та погоджена вартість послуг у сумі 46500 грн.

Варто звернути увагу на те, що представником не надано доказів щодо надання усної консультації тривалістю 3 години та виїзд на місце події тривалістю 2 години.

Згідно п. 1 Додаткової угоди від 20.06.2019 сторони погодили, що вартість послуг адвоката становить з розрахунку 1500 грн. за годину роботи адвоката. У п. 4. визначається, що у разі позитивного результату підзахисний зобов`язаний сплатити гонорар, адвокатові у розмірі 50000 грн.

Крім того, до матеріалів справи додані квитанції про сплату послуг за Договором від 02.09.2017 від 14.09.2017 на суму 20000 грн, від 20.05.2019 на суму 26000 грн. та від 05.07.2019 на суму 30000 грн.

Договором від 20.12.2020 року було змінено сторону договору про надання правової допомоги від 02.09.2017 року зв`язку із здійсненням діяльності адвоката з 16.12.2020 року у формі адвокатського бюро «Олега Плаза».

Згідно акту виконаних робіт від 24.07.2022 вартість наданих правових послуг ОСОБА_1 склала 39000,00 грн. і з врахуванням попередньої оплати заборгованість за надані послуги в суді першої інстанції склала 9000,00 (дев`ять тисяч) грн.

Варто звернути увагу на те, що у вказаному Акті кожне судове засідання тривало 1-2 години, становило загалом 21 судове засідання тривалістю 26 годин. Указане не відповідає наданим копіям протоколів судових засідань. Зокрема, судові засідання від 18.10.2019, 14.09.2020, 11.01.2021 не відбувались у зв`язку з неявкою адвоката Плаз О.М або ОСОБА_1 .

Згідно акту виконаних робіт від 12.12.2023 вартість наданих правових послуг ОСОБА_1 під час апеляційного та касаційного розгляду кримінального провадження за апеляційними та касаційними скаргами прокурора та потерпілих на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22.06.2023 склала всього 36000,00 грн. і з врахуванням заборгованості відповідно до акту виконаних робіт від 24.07.2022 року в розмірі 9000,00 грн., а всього 45000,00 грн. У даному Акті зазначається час для підготовки та подання заперечень на апеляційні та касаційні скарги по 7 годин на кожну, що є завищеною тривалістю часу для такого обсягу робити. Суд вважає за достатнє витратити по 6 годин на кожний вид робіт по кожній інстанції, та відповідно у грошовому еквіваленті становить 18000 грн (9*2).

Разом з тим, суд погоджується із розрахунком викладеним у Акті щодо участі під час розгляду касаційних скарг у Верховному Суді з урахуванням часу прибуття до суду з м. Черкаси. 5 годин, що становить 7500 грн.

Таким чином, загальна тривалість указаних засідань становила 32 години 20 хв. (32 год 20 хв *1500= 48500 грн.)

Що загалом становить 74000 грн витрат за надання правової допомоги під час досудового та судового слідства.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Таким чином, враховуючи надані позивачем докази в частині надання правничої допомоги захисником адвокатом Плаз О.М., суд вважає, що позовна вимога про стягнення на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат по оплаті правничої допомоги адвоката в розмірі 74000 грн. підлягають до задоволення саме у такому розмірі.

Суд не бере до уваги посилання адвоката на домовленість між ним та ОСОБА_1 щодо обраховування часу з розрахунку 1500 грн за прибуття до суду, перебування у суді, оскільки указане не підтверджується наданими Договорами та Актами та законодавчо не визначеним.

Щодо стягнення «гонорару успіху» в розмірі 50000 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (п. 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; провадження № 12-171гс19). Також у цій постанові вказано, що «гонорар успіху» є сумою, обумовленою сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, і тому належить до судових витрат.

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

Таким чином зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху» не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд, застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема ч.ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат.

Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у даному спорі є розумність заявлених витрат, тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим.

Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат, а стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді.

Аналогічний висновок викладений у поставі Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц.

Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19)).

Крім того, згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Так, виходячи з того, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, врахувавши реальність та необхідність понесених стороною відповідача витрат на правничу допомогу а також зважаючи на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, враховуючи те, що представником позивача не надано суду договору про надання правової допомоги (його копії), суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в загальному розмірі 404800 грн. та 74000 (сімдесят чотири тисячі) грн. матеріальних збитків.

Щодо стягнення не сплачених 25000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги відповідно до Договору від 25.10.2024.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Так, до позовної заяви доданий Договір про надання правничої допомоги від 25.10.2024, де у п. 4.1. фіксований розмір гонорару визначений у розмірі 25000 грн.

Для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру можливий лише протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду і лише за умови, що сторона у справі зробила про це відповідну заяву.

Представник позивача в позовній заяві не зазначав, що докази понесених відповідачем судових витрат будуть надані суду в порядку, передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК.

Таким чином, суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (висновки постанови Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 826/856/18).

Відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18.

Таким чином, для документального доведення понесених стороною витрати на правову допомогу, необхідно надати: договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат (висновки постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі№ 686/31892/19.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутній інші докази понесених або які планує понести позивача витрат за надання правничої допомоги, суд позбавлений можливості, в тому числі, пересвідчитись щодо пов`язаності витрат на правничу допомогу з вказаною справою, дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, реальності та співмірності витрат тощо.

Суд наголошує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

З огляду на викладене вище, а також враховуючи той факт, що фактичні витрати позивача на професійну правничу допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

На підставі ст.ст. 16, 1167, 1176, 1177 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-83, 258 259, 263, 264, 265, 268, 355 ЦПК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Плаз Олег Миколайович, до держави України в особі Черкаської обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними діями органами досудового розслідування та прокуратури задоволити часткво.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури у розмірі 404800 (чотириста чотири тисячі вісімсот) грн та 74000 (сімдесят чотири тисячі) грн. матеріальних збитків, а всього 478800 (чотириста сімдусят вісім тисяч вісімсот) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти робочих днів.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючий АДРЕСА_1 )

Відповідач: Черкаська обласна прокуратура, місцезнаходження за адресою: м.Черкаси, бул. Шевченка, 286, ідентифікаційний код 02911119.

Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул. Бастіонна, будинок № 6, .

Головуючий: Н. М. Кондрацька