Провадження № 2/175/2453/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" липня 2025 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Соломонович К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Слобожанське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання шлюбу розірваним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про встановлення юридичного факту, в обґрунтування якого вказують на те, 28 грудня 1979 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який рішенням Сусуманського районного суду Магаданської області від 20 грудня 1984 року розірвано. Після цього ОСОБА_1 переїхала на постійне місце проживання до України, однак факт розірвання шлюбу у встановленому порядку не зареєструвала.

Згодом позов було уточнено та позивач просила визнати шлюб розірваним.

З 1995 року проживає у м. Краматорськ. ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилося 65 років. У зв`язку з недостатнім страховим стажем, вона не має права на пенсію за віком та звернулася до органів соціального захисту за призначенням державної соціальної допомоги.

Управління праці та соціального захисту населення повідомило, що для призначення допомоги необхідно надати документ про розірвання шлюбу або декларацію про доходи чоловіка. У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту розірвання шлюбу.

Представник відповідача подала відзив на позов, у якому заперечує доводи позивача та просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх.

Представник відповідача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не підтримала та просила відмовити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, суд встановив наступне.

Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Встановлення фактів є особливою функцією суду, необхідною для підтвердження певної обставини як факту, про що просить заявник. Необхідність цього виникає у зв`язку із прогалиною в інформації або її відсутності, яка не дає змоги дійти остаточного висновку у питанні.

У статті 315 ЦПК України закріплено, що у судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

-факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

-встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

-заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

-чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня

1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня

1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» також надано роз`яснення про те, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Таким чином, предметом встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення у суді є: існування факту реєстрації; якщо відповідний запис в органах РАЦС не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦС відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

Отже, стаття 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачає встановлення у судовому порядку факту розірвання шлюбу за умови доведеності того, що шлюб було розірвано, але втрачені відповідні документи, які не можливо поновити.

Встановлення в судовому порядку, в тому числі й в порядку окремого провадження, факту реєстрації розірвання шлюбу, здійснюється за умови відповідної реєстрації в передбаченому законом порядку та втрати відповідного документу, який не можливо поновити.

Судом встановлено, що відповідно до виписки из решения від 20 грудня 1984 року Сусуманський районний суд вирішив шлюб подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 25 від 28.12.1979 Холодненьсого селищної ради Сусуманського району Магаданскої області розірвати" (складений російською мовою).

Згідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що в ньому проставлена відмітка про шлюб з ОСОБА_2 , який укладений 28.12.1979 року.

Згідно статті 38 Кодексу про шлюб та сім`ю України, у редакції станом на дату ухвалення рішення Сусуманського районного суду, за життя подружжя шлюб може бути розірваний шляхом розлучення за заявою одного з подружжя або їх обох.

Розірвання шлюбу провадиться в судовому порядку, а у випадках, передбачених статтями 41 і 42 цього Кодексу, - органами запису актів громадянського стану (стаття 39 КпШС України).

Водночас, згідно статті 44 КпШС України, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах запису актів громадянського стану.

При цьому, суд враховує, що надану заявником копію виписки рішення Сусуманського районного суду від 20.12.1984 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, не засвідчено.

На наданій заявником копії рішення міститься відмітка, що рішення набрало законної сили та видано для пред`явлення в органах запису актів громадянського стану.

Положеннями Кодексу про шлюб та сім`ю України не передбачено обов`язку суду здійснювати направлення органам реєстрації актів цивільного стану копії рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином, відповідний актовий запис складався після особистого звернення сторони із копією рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно із частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Питання державної реєстрації актів цивільного стану, в тому числі їх поновлення, врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку (частина третя статті 9 цього Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

За правилом частини першої статті 12 вищевказаного Закону внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

Частинами першою - третьою статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально. Право на подання заяви про поновлення актового запису цивільного стану мають особи, зазначені в частині другій статті 22 цього Закону.

Заява про поновлення актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Як передбачено пунктом 3 розділу ІІ зазначених Правил для державної реєстрації актів цивільного стану подаються заява, документи чи у випадку, передбаченому абзацами п`ятими, сьомим цього пункту, у відповідній заяві зазначаються відомості про документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації, зокрема, рішення суду про встановлення факту реєстрації (розірвання) шлюбу.

Натомість, у відповідності до пункту 1.2 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, поновлення актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану в разі втрати цих записів.

При цьому, суд не може підміняти державний орган, приймаючи рішення, та вирішувати питання, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 3.17 розділу ІІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, рішення суду про встановлення факту народження, смерті в певний час, постановлене судом у разі неможливості їх реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, є підставою для державної реєстрації таких фактів.

Системний аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що якщо рішенням суду встановлено факт, що має юридичне значення, зокрема, факт реєстрації чи розірвання шлюбу, відповідний актовий запис не поновлюється, оскільки первинний актовий запис не складався органом державної реєстрації актів цивільного стану, утвореним відповідно до Конституції та законів України, а за місцем звернення заявника відділом державної реєстрації актів цивільного стану України проводиться державна реєстрація акту цивільного стану шляхом складення актового запису про укладення чи розірвання шлюбу.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Варто вказати на те, що заявником не надано суду доказів про звернення до відповідного відділу ДРАЦС із заявою про внесення відповідного запису на підставі судового рішення або про поновлення втраченого актового запису, та, відповідно, отримання відмови компетентного органу в цьому, повідомлення про відсутність відповідного архіву чи його втрату, тощо.

Тобто, заявником не вчинено встановлених законом та порядком заходів для поновлення втраченого актового запису про розірвання шлюбу (у разі його наявності) або звернення із заявою про реєстрацію розірвання шлюбу на підставі судового рішення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що заявником не надано суду доказів належного звернення до компетентних органів із відповідною заявою про поновлення втраченого актового запису (у разі його наявності) або звернення із заявою про реєстрацію розірвання шлюбу на підставі судового рішення, та не надано відповідної відмови цього органу, тому на даний час відсутні правові підстави для встановлення факту розірвання шлюбу, в зв`язку з чим в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 2-7, 12, 13, 81, 265-268, 293, 294, 315-319, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання шлюбу розірваним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Білоусова