Справа № 565/959/25
Провадження № 2/565/416/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Щур Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення нею 23-річного віку, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

В обґрунтування позову зазначено, що 05 червня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, на даний час разом не проживають. У вказаному шлюбі народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилась проживати з позивачкою. Відповідно до рішення суду у справі №565/2098/17 від 16 листопада 2017 року відповідач сплачував на її користь аліменти до досягнення дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виповнилося 18 років, вона продовжує навчання на 1 курсі на денній формі у Київському національному університеті імені Вадима Гетьмана на платній формі, непрацевлаштована, у зв`язку з чим не має можливості самостійно себе забезпечувати та потребує матеріальної підтримки від батьків. Позивачка офіційно працевлаштована, однак, окрім дочки, має на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її доходи незначні. Позивачка перебуває в скрутному матеріальному становищі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки добровільно не надає, хоча офіційно працевлаштований у філії Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом» на посаді слюсаря ЕРП-ЦРТМУ та має постійний дохід.

Ухвалою суду від 23 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19 червня 2025 року.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці 19 червня 2025 року розгляд справи відкладено на липня 14 липня 2025 року.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці 14 липня 2025 року розгляд справи відкладено на липня 31 липня 2025 року.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У заяві зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У заяві зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Згідно із ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, суд встановив наступне.

Згідно із свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 05 червня 2005 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 ) 05 червня 2005 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №118.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 07 лютого 2007 року.

З копії довідки №0098 від 19 лютого 2025 року Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, слідує, що ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу факультету маркетингу Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, денна форма навчання, час закінчення університету 30 червня 2028 року.

Згідно з договором №24118852/8 від 16 серпня 2024 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 із Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана укладено договір про надання платної освітньої послуги. Згідно п.3 договору форма здобуття освіти - денна, освітня програма/спеціальність - маркетинг, ступінь вищої освіти - бакалавр, строк надання освітньої послуги - 3 роки 10 місяців. Відповідно до розділу 3 договору загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 167 200 грн, плата вноситься посеместрово в розмірі 20 900 грн.

Відповідно до додаткової угоди №1 до договору про надання послуги тимчасового проживання в студентському гуртожитку Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана від 01 вересня 2025 року №24118852/8 від 09 грудня 2024 року ОСОБА_3 надано для тимчасового проживання (користування) на строк з 01 січня 2025 року по 30 червня 2025 року жилу площу в студентському гуртожитку АДРЕСА_1 . Розмір плати за весь період проживання становить 4 800 грн.

З довідки про доходи від 01 квітня 2025 року убачається, що ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_6 продавцем продовольчих товарів, загальна сума доходу позивача за період з 01 жовтня 2024 року по 31 березня 2025 року становить 48 230,96 грн.

ОСОБА_3 навчається на платній формі навчання, доказів наявності у ОСОБА_3 власних доходів суду не надано. У зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги батьків.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст.182 цього Кодексу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

У ч.2 ст.200 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Обов`язок утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_3 отримує будь-який дохід.

Під час розгляду справи встановлено, що дочка відповідача, вік якої перевищує 18 років, але є меншим 23 років, навчається у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.

Доказів, які б свідчили про відсутність у відповідача можливості надавати допомогу повнолітній дочці, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення належного утримання повнолітньої дочки відповідача, яка продовжує навчання, та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки ОСОБА_3 закінчує навчання до досягнення 23-річного віку, з урахуванням вимог ст.199 СК України, аліменти слід стягнути до закінчення нею навчання.

За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати на оплату судового збору.

Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 02 травня 2025 року до закінчення навчання - 30 червня 2028 року.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 1 211,20 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Третя особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя Г.В. Бренчук