Провадження №: 2-о/336/317/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: Звєздової Н.С., при секретарі судового засідання Іванченко О.С.,

за участі сторін: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Логінової В.В.,

представника Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району - Ніколичевої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про видачу обмежувального припису, -

встановив:

Адвокат Логінова В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис на строк шість місяців стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКГІП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав, а саме:

1) заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатись на відстань 200 метрів до місця проживання постраждалих осіб - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-які контакти з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , включаючи особисті зустрічі, телефонні дзвінки, листування та спілкування через третіх осіб;

3) заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукувати постраждалих осіб - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо вони перебуває у безпечному місці, невідомому для кривдника;

4) заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатись до місця роботи, дитячого садочку, інших місць частого відвідування постраждалих осіб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .?

5) заборонити ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву обґрунтовує тим, що заявник перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 26.12.2020 року, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя 19.12.2023 року (справа № 337/5920/23). У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який після розірвання шлюбу, з грудня 2023 року залишився проживати з матір`ю ОСОБА_2

10.06.2024 року в вечірній час, ОСОБА_4 , знаходячись у себе в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , побила спільного малолітнього сина, побиття зафільмувала за допомогою мобільного телефону. В той же вечір заявник отримав зазначене відео в соціальній мережі Telegram і прибув до місця проживання ОСОБА_2 , однак самостійно зайти до квартири не зміг, викликав поліцію. Наряд поліції прибув, знайшов ОСОБА_2 на вулиці, одну, в стані алкогольного сп`яніння, дуже збуджену, вона приблизно годину не хотіла показувати сина ОСОБА_5 та надати можливість впевнитись у його стані здоров`я. Весь цей час малолітня дитина знаходилась одна, закрита в квартирі в невідомому стані. Приблизно через годину поліцейським вдалось впевнити ОСОБА_2 потрапити до квартири та передати дитину батьку під розписку. Вказане підтверджується відеозаписом подій.

Після побиття сина з боку матері 10.06.2024 року, служба у справах дітей м. Запоріжжя поставила на облік сина ОСОБА_5 як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах. З червня 2024 року син проживає із заявником та перебуває на обліку в службі у справах дітей по Шевченківському район Запорізької міської ради.

Крім того, за фактом побиття малолітнього сина ОСОБА_3 , зареєстровано кримінальне провадження № 0000271 від 13.07.2024 року за ст. 126 ч.1 КК України, у якому наразі триває досудове розслідування.

В даному кримінальному провадженні проведено допит малолітнього ОСОБА_3 за участю спеціаліста-психолога та складено висновок психолога від 18.12.2024 року, згідно якого психологом встановлено, що: « ...у ОСОБА_3 є ознаки страху до мами на невербальному рівні, особливо коли він починає надавати відповіді на запитання про маму. Так, під час відповідей на запитання про маму у ОСОБА_3 спостерігались зміни на психофізіологічному рівні, такі як закусував нижню губу, очі ОСОБА_5 дивились вниз вліво, очі ставали рухливими, тіло стикалось і як завмирало...ім`я мами не називає, або відповідає, що не знає... ОСОБА_6 відповів, що мама його била, йому було болячи, він плакав ...на питання «із ким би ти хотів проживати?»,- ОСОБА_6 відповів : « із мамою не хочу жити, а хочу жити із бабулею, татом і котиком і не хотів би, аби мама проживала із ним у родині.... ». Психологом рекомендовано забезпечити позитивну атмосферу в емоційному стані дитини для його здорового розвитку.

Відповідно до рішень органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 07.08.2024 року та 16.10.2024 року, ОСОБА_2 відмовлено у визначені способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через застосування до сина домашнього насильства з боку матері 10.06.2024 року.

Застосування насилля до дитини з боку матері ОСОБА_2 , призвело до порушення його стану здоров`я, фізичного розвитку, психо-емоційного стану, у зв`язку з чим дитина стала потребувати медичної допомоги.

Згідно висновку психолога від 30.06.2024 року, аналіз поведінки дитини дозволяє зробити висновки про деструктивну поведінку матері стосовно дитини, її неочікувані та непередбачувані реакції, які негативно впливають на психоемоційний стан ОСОБА_5 .

За направленням сімейного лікаря та рекомендацій психіатра, малолітній ОСОБА_7 пройшов стаціонарне лікування в КНП «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги та реабілітації» ЗОР. Згідно виписки з лікарні від 16.08.2024 року дитина страждає на органічний емоційно-лабільний розлад з патологічними формами поведінки, змішаний специфічний розлад розвитку, неорганічний енурез, загальне недорозвинення мови 2 рівня.

З липня 2024 року по теперішній час дитина проходить реабілітаційне лікування, отримає психологічну допомогу. Згідно останнього висновку спеціаліста КНП «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги та реабілітації» ЗОР від 09.04.2025 року стан здоров`я дитини покращився, дитина стала проявляти більше довіри до дорослих, відзначається добра динаміка в емоційно-вольовому стані та інтелектуально-мовленевому розвитку дитини у порівнянні з попереднім зверненням, в нього відсутній тривожно-фобічний розлад. Для подальшого покращення стану здоров`я дитини рекомендовано корекційна робота з логопедом та психологом, соціальна реабілітація.

Однак, 01.07.2025 року, через протиправні дії ОСОБА_2 сталася подія, яка знову травмувала дитину та завдала дитині фізичної та психічної шкоди.

Так, 01.07.2025 року, з метою сприяння відновлення відносин та емоційного контакту дитини із матір`ю, на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2025 року, о 14.10 год. заявником було забезпечено спілкування ОСОБА_2 із сином ОСОБА_5 за допомогою відеозв`язку в мобільному додатку Viber. Після зазначеного спілкування, в той же день, приблизно о 17.30 год., ОСОБА_2 , без попередження, незважаючи на відмову органом опіки та судом в наданні їй можливості особистого спілкування з сином, прибула до місця проживання заявника та намагалась викрасти малолітнього сина ОСОБА_3 , коли дитина гуляла в сквері разом із бабусею.

В результаті протиправних дій ОСОБА_2 малолітній ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, психологічну травму, його стан здоров`я після цього погіршився, на даний час дитина проходить амбулаторне лікування у дитячого хірурга та психіатра. У зв`язку з цим, дитині необхідно забезпечити позитивну атмосферу та уникнення стресових психотравматичних ситуацій. Це підтверджується медичними документами, які додаються до заяви.

На даний час відділом поліції № З ЗРУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001085 від 17.07.2025 року за ст. 126-1 КК України про вчинення домашнього насильства стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 та заявника ОСОБА_1 .

Заявник вважає, що на даний час, будь-який контакт дитини із матір`ю буде перешкоджати у відновленні психічного здоров`я малолітнього ОСОБА_3 , не дасть можливості забезпечити відповідну, позитивну атмосферу умов проживання дитини, та може травмувати дитину в подальшому.

Крім того, ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу, систематично застосовує психологічне домашнє насильство до заявника ОСОБА_1 , яка систематично, з грудня 2023 року по теперішній час, протягом тривалого часу, телефонує, записує голосові повідомлення, текстові повідомлення за допомогою різних мобільних додатків, застосунку «Приватбанк». В цих повідомленнях ОСОБА_2 постійно допускає образливі та принизливі висловлювання до заявника, його близьких, допускає лихослів`я, погрожує заявнику звільненням зі служби та кримінальною відповідальністю, реєструє у соціальних мережах «Фейсбук», «Інстаграм», «ТікТок» сторінки, на яких виставляє фото і відео його та спільної дитини, близьких родичів заявника, з обвинуваченнями принизливого характеру. Це підтверджується скріншотами, роздруківками квитанцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які додаються до заяви.

Крім того, ОСОБА_2 , неодноразово писала заяви до правоохоронних органів та до військової частини за місцем служби заявника з хибними звинуваченнями його у корупції, недоброчесній поведінці і зрадництві. Через її наклепи, за місцем служби заявника проводилось службове розслідування, яке підтвердило доброчесну поведінку ОСОБА_1 . Всі ці дії ОСОБА_2 ускладнюють йому проходження військової служби, погіршують його репутацію військовослужбовця, створюють штучні проблеми його професійної діяльності, що спричиняє заявнику багато проблем у роботі, житті, та приносить моральні страждання.

Отже, на підставі викладеного, заявник та його малолітній син ОСОБА_7 , постійно потерпають від домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , а тому заявник вимушений був звернутися до суду з вище вказаним позовом.

До початку судового засідання від представника ОСОБА_2 адвоката Населенко М.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із її госпіталізацією до неврологічного відділення №2 ТМО МВС України по м. Києву та Київській області (палата №409) через погіршення стану здоров`я.

Заслухавши думку учасників справи щодо клопотання адвоката Населенко М.М. про відкладення розгляду справи, які категорично заперечували щодо його задоволення, суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні, оскільки на підтвердження госпіталізації адвоката доказів надано не було. Окрім того, суд також враховує той факт, що ОСОБА_2 була повідомлена належним чином про розгляд справи, разом з тим в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Також суд враховує інтереси дитини, оскільки вони є пріоритетні. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

В судовому засідання заявник ОСОБА_1 підтримав вимоги заяви, просив її задовольнити у повному обсязі. Суду пояснив, що його колишня дружина ОСОБА_1 систематично йому погрожує через соціальні мережі шляхом розміщення його фотографій, фотографій їх спільної дитини та його родичів з образливими висловлюваннями, наклепами, направляє йому на телефон голосові повідомлення з лайливими словами та погрозами щодо нього, їх спільної дитини та його родичів. Звертається до правоохоронних органів щодо вчинення ним корупційних дій за місцем несення служби, які в результаті службової перевірки, підтверджені не були. В результаті цього погіршується його репутація як військовослужбовця, що ускладнює йому проходження військової служби. Окрім того, відносно ОСОБА_2 порушено два кримінальних провадження від 12.07.2024 за ч.1 ст. 126 КК України та від 16.07.2025 за ст. 126-1 КК України, в яких їх спільний син ОСОБА_6 є потерпілою особою. Остання наносила малолітньому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, висловлювала на його адресу лайливі слова, що підтверджується відповідним відеозаписом. 01.07.2025 ОСОБА_2 в присутності свідків, у парку, намагалася викрасти Гліба, що підтверджується відповідним відеозаписом подій. В результаті чого дитина знову отримала психологічну травму після спілкування з матір`ю ОСОБА_2 . Також додав, що остання зловживає алкогольними напоями, в результаті чого поводить себе агресивно. Заявник переживає за життя та здоров`я сина ОСОБА_5 . Клопотав про дослідження вказаних аудіо та відеозаписів подій в судовому засіданні.

Представник заявника - адвокат Логінова Є.Є. заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Суду пояснила, що ОСОБА_2 систематично вчиняє психологічне насильство стосовно заявника ОСОБА_1 , фізичного насильства відносно їх спільного малолітнього сина ОСОБА_5 , що підтверджується аудіозаписом та відеозаписом подій та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи. Додала, що заявник є військовослужбовцем, який щодня перебуває на військовій службі і не має можливості постійно знаходитись біля малолітнього сина і бути поруч з ним, щоб убезпечити його від агресивної поведінки його матері ОСОБА_2 , від психологічної травми, як це трапилось 01.07.2025, коли ОСОБА_2 намагалась викрасти малолітнього ОСОБА_5 . За фактом цієї події порушено кримінальне провадження від 16.07.2025. Окрім того, відносно ОСОБА_2 порушено ще одне кримінальне провадження від 12.07.2024 року за ч. ст. 126 КК України. В судове засідання остання не з`являється, ухиляється від явки до суду. Враховуючи викладене, просила суд заяву задовольнити.

Представника Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в судовому засідання просила заяву задовольнити у повному обсязі, суду пояснила, що до відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшла інформація від С(У)СД ЗМР № 04-04/218, від 02.07.2025 року, щодо повідомлення від КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження або стосовно якої існує загроза його вчинення. В інформації зазначено, що 01.07.2025 року о 20:37 у відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги у супроводі батька та бабусі звернулись дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зі слів батька, ОСОБА_1 , дитина потрапила у побутову сварку між батьками та отримала травмування. Дитина амбулаторно оглянута хірургом, травматологом, педіатром. Заключний діагноз: садна ділянки обох лопаток та ключиць, гостра реакція на стрес. Відповідно до рішень Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 07.08.2024 року та 16.10.2024 року, ОСОБА_2 відмовлено у визначені способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_8 , через застосування до сина домашнього насильства з боку матері 10.06.2024 року.

В судове засідання з`явився представник ювенальної превенції ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що відносно ОСОБА_2 порушено кримінальне провадження щодо домашнього насильства відносно малолітнього сина ОСОБА_5 . Досудове слідство здійснюється ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області. ОСОБА_2 не з`являється для надання пояснень. Працівники поліції не можуть встановити місце перебування останньої, а тому представник ювенальної превенції з`явилася для суду для вручення їй повістки.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_10 , суду пояснила, що проживає в сусідньому будинку поруч з заявником ОСОБА_11 . Кожен вечір свідок після роботи відпочиває в парку, який знаходить поміж їхніх будинків. Сім`ю заявника знає, оскільки неодноразово бачила їх в парку. 17.07.2025 у вечірній час доби свідок бачила малолітнього ОСОБА_5 , який гуляв в парку разом зі своєю бабусею матір`ю заявника ОСОБА_12 . ОСОБА_6 катався на велосипеді. Через деякий час до нього підійшли дві жінки та чоловік. Одна з жінок схопила ОСОБА_5 та почала казати, що вона його мати. Інша жінка знімала події на телефон. Після того як до дитини підбігла бабуся ОСОБА_5 матір ОСОБА_13 , жінка почала хопати дитину до себе та кричати, що вона його мати. Між ними відбулась сутичка. В судовому засіданні свідок по фотографії впізнала жінку, яка намагалась вихопити дитину, якою була ОСОБА_2 .

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_14 , який пояснив суду, що 17.07.2025 у вечірній час доби він у парку пив каву з братом заявника. Брату заявника зателефонували на телефон і він різко побіг у невідомому напрямку. Свідок пішов за ним та побачив, як невідома жінка схопила малолітнього сина ОСОБА_5 та не віддавала його бабусі - матері заявника. Почались крики, дитина плакала. Між бабусею ОСОБА_5 та невідомою жінкою відбулась сутичка під час якої невідома жінка всилювалась лайливими словами. Свідок по фотографії впізнав жінку, яка намагалась вихопити малолітнього ОСОБА_5 , якою була ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України від 07.12.2017 № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229-VIII) домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 2 статті 3 Закону № 2229-VIII визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких: подружжя, діти подружжя.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст.26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При розгляді справ, в яких є прояви домашнього насильства, судді мають звертатися до прецедентної практики міжнародних і регіональних судових інституцій Європейського суду з прав людини, Комітету ООН з прав людини, Європейського суду справедливості тощо.

Відповідно до правил ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (995 004) та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини визнав, що насильство в сім`ї, якому держава вчасно не запобігла чи не зупинила, може призвести до порушення таких статей Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: 1) обов`язок дотримуватись прав людини (ст.1); 2) право на життя (ст.2); 3) заборона тортур або нелюдських чи таких, що принижують гідність, поводження чи покарання (ст.3); 4) право на повагу до особистого та сімейного життя (ст.8); 5) право на ефективні засоби правового захисту (ст.13); 6) заборона дискримінації (ст.14).

Так, порушення з боку держави прав людини у випадках, пов`язаних з насильством у сім`ї зафіксовано в судових рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема: - «А. проти Сполученого Королівства» (1998); «Е.С. та інші проти Словаччини» (№8227/04 від 15.09.2009); «Контрова проти Словаччини» (№7510/0431.5.2007); «Беваква та С. проти Болгарії» (№71127/01)12.6.2008); «Опуз проти Туреччини» (№33401/02 від 09.06.2009); «Дурма проти Турції» про неналежне розслідування жертви домашнього насильства (№3621/07 13.11.2014); «А. проти Хорватії» (№55164/18 від 14.10.2010); «Хайдуова проти Словаччини» (№2660/03 від 13.11.2010); «Бранко ОСОБА_7 та інші проти Хорватії» (№46598/06 від 15.01.2009); «Савіни проти України» (2008рік).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського суду з прав людини свідчить, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є питанням, що зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд зазначає, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації. Відсутність ефективного захисту з боку держави призводить до настання фактів тяжкого насильства в сім`ї.

Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що заявниця заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя 19.12.2023 року (справа № 337/5920/23). У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження. На даний час дитина мешкає із заявником за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою з місця проживання.

Згідно копії Витягу ЄРДР від 13.07.2024 внесені відомості за №0000271 за ч.1 ст.126 КК України, згідно фабули зазначено, що ОСОБА_1 повідомляє, що колишня дружина ОСОБА_2 спричинила тілесні ушкодження їх спільній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно наказу Служби у справах дітей Запорізької міської ради від 19.06.2024 року, малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взято на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах (скоєння фізичного насильства над дитиною).

Згідно постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.08.2024 (ЄУН №337/3614/24) матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 направлено до ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Згідно Витягу з протоколу №33 засідання комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації ЗМР по Шевченківському району від 07.08.2024, ОСОБА_2 відмовлено у визначенні способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_8 , який мешкає разом з батьком ОСОБА_15 .

Згідно Витягу з протоколу №43 засідання комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації ЗМР по Шевченківському району від 16.10.2024, ОСОБА_2 відмовлено у визначенні способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_8 .

Згідно копії Витягу ЄРДР за №0001085 від 17.07.2025 внесені відомості за ст.126-1 КК України, згідно фабули зазначено, що надійшла ухвала Шевченківського районного суду м.Запоріжжя (ЄУН 336/6471/25, провадження 1-кс/336/611/2025) про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 щодо вчинення домашнього насильства.

За направленням сімейного лікаря та рекомендацій психіатра, малолітній ОСОБА_7 пройшов стаціонарне лікування в КНП «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги та реабілітації» ЗОР. Згідно виписки з лікарні від 16.08.2024 року дитина страждає на органічний емоційно-лабільний розлад з патологічними формами поведінки, змішаний специфічний розлад розвитку, неорганічний енурез, загальне недорозвинення мови 2 рівня.

Згідно Висновку психолога від 18.12.2024 року, психологом встановлено, що: « ...у ОСОБА_3 є ознаки страху до мами на невербальному рівні, особливо коли він починає надавати відповіді на запитання про маму. Так, під час відповідей на запитання про маму у ОСОБА_3 спостерігались зміни на психофізіологічному рівні, такі як закусував нижню губу, очі ОСОБА_5 дивились вниз вліво, очі ставали рухливими, тіло стикалось і як завмирало...ім`я мами не називає, або відповідає, що не знає... ОСОБА_6 відповів, що мама його била, йому було болячи, він плакав ...на питання «із ким би ти хотів проживати?»,- ОСОБА_6 відповів : « із мамою не хочу жити, а хочу жити із бабулею, татом і котиком і не хотів би, аби мама проживала із ним у родині.... ». Психологом рекомендовано забезпечити позитивну атмосферу в емоційному стані дитини для його здорового розвитку.

З липня 2024 року по теперішній час дитина проходить реабілітаційне лікування, отримає психологічну допомогу. Згідно останнього висновку спеціаліста КНП «Обласний дошкільний заклад з надання психіатричної допомоги та реабілітації» ЗОР від 09.04.2025 року стан здоров`я дитини покращився, дитина стала проявляти більше довіри до дорослих, відзначається добра динаміка в емоційно-вольовому стані та інтелектуально-мовленевому розвитку дитини у порівнянні з попереднім зверненням, в нього відсутній тривожно-фобічний розлад. Для подальшого покращення стану здоров`я дитини рекомендовано корекційна робота з логопедом та психологом, соціальна реабілітація.

Згідно характеристики на виховання дошкільного підрозділу Запорізької гімназії №19 ЗМР, виданої на ім`я ОСОБА_3 , зазначено, що всі питання пов`язані з доглядом за дитиною, її вихованням, участю у заходах вирішує батько ОСОБА_1 .

За клопотання заявника в судовому засідання було досліджено відеозапис подій, з якого судом встановлено, що ОСОБА_2 наносить фізичні тілесні ушкодження малолітньому сину ОСОБА_5 , висловлюючи нецензурні слова на його адресу.

Окрім того, в судовому засіданні було досліджено відеозапис, на якому зафіксовано, що ОСОБА_2 намагається вихопи малолітнього ОСОБА_5 з рук матері заявника, відбувається сварка, крики.

Також в судовому засіданні досліджений відеозапис розмови ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_5 із застосуванням мобільного телефону, де на запитання ОСОБА_2 чи приїде ОСОБА_6 до неї, малолітній відповідає, якщо вона його не буде бити.

Окрім того, в судовому засіданні досліджений аудіозапис голосові повідомлення ОСОБА_2 на адресу заявника ОСОБА_1 , з яких судом встановлено, що ОСОБА_2 погрожує заявнику проблемами на роботі, висловлюється нецензурною лексикою на його адресу та щодо їх спільної дитини ОСОБА_5 .

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 вчиняє психологічне насильство відносно свого колишнього чоловіка заявника по справі ОСОБА_1 , що підтверджується долученими до матеріалів справи наступними документами:

-копіями фотографій/скріншотів на яких зображений заявник ОСОБА_1 з підписами (мовою оригіналу): «моральный урод, который подвергает бывшую жену домашнему насилию и голодной жизни ребенка»; «променял ребенка, новую дырку и маму, моральный урод, который бросил семью и 5 месяцев держит в блокировках»; «козлина сменил номера чтобы его не беспокоили по поводу денег и помощи с ребенком. Саводченко Серей бросает детей и избивает женщин» та ін.;

-копіями фотографій/скріншотів на яких зображений малолітній син з підписами (мовою оригіналу): «папа не хочет общаться, папа предатель, моральное чудовище ОСОБА_16 бросило сына во время войны, уменьшает алименты и считает, что сын не достоин помощи»; «обращение сына к алиментщику Саводченко, который манипулирует деньгами» та ін.;

-скріншотами листування між заявником та колишньою дружиною, згідно яких ОСОБА_2 висловлюється на адресу заявника ОСОБА_1 погрозами та нецензурною лексикою;

-копіями платіжних інструкцій, згідно яких ОСОБА_1 отримує грошові перекази від ОСОБА_2 у сумі від 10 копійок до 2 грн. по декілька разів на день, призначення платежу (мовою оригіналу): я тебя ненавижу, ты животное; ты скотика, использовал меня чтобы родила ребенка и отобрал; забирай ублюдка он мне не нужен; ненавижу тебя и Глеба; мне его избить? Я это сделаю сейчас; забирай свой кусок сперва, это мне не сын, давай звони; я для него ничего не буду делать, это кусок дерьма от тебя та ін. (а.с. )

-за заявою ОСОБА_2 на незаконні корупційні дії військовослужбовця ОСОБА_1 проведена перевірка та, згідно копії витягу з наказу від 19.10.2024 року за №206, інформація, яка стала підставою для призначення службового розслідування, у сукупності зібраних документів, не підтвердилась.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 вчиняє фізичне та психологічне насильство відносно малолітнього сина ОСОБА_3 та колишнього чоловіка ОСОБА_1 , що носить тривалий систематичний характер та несе ризики життю, фізичному та психічному здоров`ю заявника та їх спільному сину ОСОБА_5 .

Фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII).

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII).

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 26 Закону № 2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків; обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зроблений висновок, що, враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Відповідно до п. 5, 6, 7, 8, 9 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною другою статті 26 Закону №2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа №753/23624/18).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження фактів домашнього насильства заявником було надано DVD-диск, на якому містяться відеозаписи подій, копії скріншотів листування у соціальних мережах, з яких вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово писала заявнику, словесно його ображала, вживаючи нецензурну лексику, погрожуючи йому та їх спільній дитині, копії скріншотів фотографій заявника і сина з соціальних мереж з принизливими висловлюваннями, копіями платіжних інструкцій у призначенні платежу якого містяться лайливі слова, погрози та приниження.

Зміст конкретних фраз, лексики та характеру використання мовних засобів, які ОСОБА_2 застосовує у спілкуванні (телефонних розмовах, переписці) з колишнім чоловіком та їх спільною дитиною ОСОБА_5 , дає підстави для висновку, що її дії слід кваліфікувати як домашнє насильство у формі фізичного та психологічного насильства, що небезпідставно викликає у заявника побоювання за безпеку їх спільного сина ОСОБА_5 та свою безпеку також, і завдає шкоди їх психічному здоров`ю.

Враховуючи зазначені вище докази, динаміку подій щодо застосування ОСОБА_2 фізичного та психологічного насильства до заявника та їх спільного малолітнього сина, зважаючи на неодноразові телефонні дзвінки, направлення образливих нецензурних повідомлень та погроз, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих ризиків вчинення насильства до заявника та малолітнього ОСОБА_5 та необхідність захисту їх прав. За таких обставин вимоги заявника про видачу обмежувального припису щодо обмеження прав кривдника і покладення на нього обов`язків є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З урахуванням обставин справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що обмежувальний припис слід видати на строк 6 місяців.

Такий захід тимчасового обмеження прав є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшому розвитку конфлікту, захисту здоров`я та моралі постраждалих осіб. Відсутність ефективного захисту з боку держави призводить до настання фактів тяжкого насильства в сім`ї.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.5 ст.ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 350-6, 350-8 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКГІП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКГІП НОМЕР_1 :

1) заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатись на відстань 200 метрів до місця проживання постраждалих осіб - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-які контакти з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , включаючи особисті зустрічі, телефонні дзвінки, листування та спілкування через третіх осіб;

3) заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розшукувати постраждалих осіб - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо вони перебуває у безпечному місці, невідомому для кривдника;

4) заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатись до місця роботи, дитячого садочку, інших місць частого відвідування постраждалих осіб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .?

5) заборонити ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника, а саме: Відділ поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району за проживанням постраждалих осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, , місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд.34.

Суддя: Н.С. Звєздова