ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/877/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/5553/24 Категорія: 304090000 Ігнатенко Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Гончар Н.І., Карпенко О.В., в паорядку письмового повадження в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката Бердника Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Пей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ТОВ «Смарт Пей»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №01 від 25 листопада 2017 року. Кредитний договір було укладено шляхом підписання позичальником заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. З умовами якого відповідач погодився, про що свідчить наявність його власноручного підпису на відповідній заяві.

На підставі зазначеного кредитного договору позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 20800,00 гривень, на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 49% річних, а розмір комісії за користування кредитом 0%.

Відповідач довготривалий строк не виконував належним чином свої кредитні зобов`язання перед банком. Заборгованість відповідача перед банком станом на 07 травня 2024 року складала 33279,61 грн., з яких: 22188,47 грн. заборгованість за кредитом; 11091,14 грн. заборгованість за процентами.

08 травня 2024 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ТОВ «ФК «Фінако» укладено договір відступлення прав вимоги (цесії) №1, за яким ТОВ «ФК «Фінако» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача.

16 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей» було укладено договір факторингу №1, за яким ТОВ «ФК «Смарт Пей» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку (позикодавця), вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача.

Відповідно до реєстру боржників, загальна сума заборгованості відповідача станом на дату укладення договору факторингу за кредитним договором склала 33279,61 грн., з яких: 22188,47 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11091,14 грн. сума заборгованості за відсотками. Дана сума боргу була нарахована банком та не змінювалася з дати відступлення права вимоги за договором цесії від 08 травня 2024 року.

ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей», за своїми правовими статусами, відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України.

Позивач направив відповідачу письмову вимогу (повідомлення) від 04 жовтня 2024 року за адресою, яку він зазначив при отриманні кредиту, однак станом на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідачем погашена не була.

З урахуванням вищевказаних обставин позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 33279, 61 грн. та витрат по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Смарт Пей» заборгованість за кредитним договором №01 від 25 листопада 2017 року в сумі 22188, 47 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1615, 41 грн., а всього 23803,88 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ТОВ «ФК «Смарт Пей» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ «ПУМБ» не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Суд зазначив, що надані ТОВ «ФК «Смарт Пей» документи достовірно не підтверджують обставини про конкретні запропоновані ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» відповідачу ОСОБА_1 умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, до яких останній приєднався шляхом підписання заяви, у частині домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважав, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Смарт Пей» про стягнення з відповідача суми простроченої заборгованості за процентами у сумі 11091,14 грн. є необґрунтованими, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Разом з тим, доказів погашення відповідачем ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, у частині суми простроченої заборгованості за кредитом, як позивачу, так і первісним кредиторам, матеріали справи не містять.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Бердник В.В. подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норма матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що після встановлення судом факту відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними кошами, суд помилково не врахував сплачену відповідачем суму 16000,97 грн., як погашення заборгованості за основною сумою боргу, оскільки кредитор безпідставно зарахував її як фактичне погашення процентів.

Крім того, у матеріалах справи відсутні належні докази переходу прав від АТ «ПУМБ» до ТОВ «ФК «Фінако» за договором комплексного банківського обслуговування №01 від 25.11.2017 року.

Належними доказами набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Проте, до договору відступлення права вимоги (цесії) №1 від 08 травня 2024 року позивачем не додано реєстру боржників, а наявний лише його зразок в Додатку №2 до Договору, які сторони погодили використовувати при виконанні умов договору.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі від первісного кредитора АТ «ПУМБ» до ТОВ «ФК «Фінако», наступний перехід прав вимоги, який є похідним, не може підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього фактора ТОВ «ФК «Смарт Пей».

Що стосується Витягу боржників №1 до Договору відступлення права вимоги (цесії) №1 від 08 травня 2024 року, та Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №2 від 16 липня 2024 року, які додані позивачем до позовної заяви на підтвердження набуття прав вимоги, та на які посилався суд у мотивувальній частині рішення, то їх сформовано самим позивачем, оскільки підписи та печатки директорів товариств проставлені безпосередньо не на вказаних документах, а перенесені з іншої документації, то візуально добре видно з матеріалів справи в підсистемі Електронний суд, за допомогою якої позивачем і було подано позовну заяву з додатками та засвідчено електронним підписом представника позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 25 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_1 підписав Заяву №01 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.66).

У вказаній Заяві зазначено, що підписанням цієї заяви ОСОБА_1 беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах.

Згідно з розділом «Кредитна картка» вказаної Заяви, ОСОБА_1 , просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати кредитну картку. Номер кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфікована) НОМЕР_2 . Крім того, просив Банк встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 1000 гривень. Розрахунковий день 30 числа місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

У вищевказаній Заяві відсутні будь-які відомості про розмір процентів, які сплачуються позичальником за користування кредитним лімітом, оскільки такі встановлюються умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також вид кредитної картки, яку отримав відповідач ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №01 від 25 листопада 2017 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , 25 листопада 2017 року встановлено кредитний ліміт у сумі 1000 гривень 00 копійок, 30 листопада 2017 року збільшено кредитний ліміт до 3000 гривень 00 копійок, 25 січня 2018 року збільшено кредитний ліміт до 7000 гривень 00 копійок, 18 травня 2018 року збільшено кредитний ліміт до 12000 гривень 00 копійок, 15 січня 2019 року збільшено кредитний ліміт до 14300 гривень 00 копійок, 21 травня 2019 року збільшено кредитний ліміт до 16600 гривень 00 копійок, 24 вересня 2019 року збільшено кредитний ліміт до 18700 гривень 00 копійок, 28 січня 2020 року збільшено кредитний ліміт до 20800 гривень 00 копійок (а.с.67).

Відповідачем ОСОБА_1 використовувався вищевказаний кредитний ліміт, який встановлений на його рахунок, що підтверджується виписками АТ «ПУМБ» по рахункам ОСОБА_1 (а.с.70-78).

На підтвердження погоджених відповідачем ОСОБА_1 умов кредитування за вищевказаною заявою на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, до позовної заяви ТОВ «ФК «Смарт Пей» додав Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 10 червня 2017 року), затверджену рішенням Правління ПАТ «ПУМБ», протокол №653 від 30 травня 2017 року з додатками до неї (а.с.34-64).

Однак, вищевказана Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 10 червня 2017 року), яка надана ТОВ «ФК «Смарт Пей», не підтверджує погоджених між ПАТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_1 умов кредитування останнього, на підставі підписаної ним 25 листопада 2017 року Заяви №01 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки не підписана відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У заяві №01 процентна ставка не зазначена.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, позивач просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Судом першої інстанції відмовлено у даній частині позову та фактично сторонами судове рішення у частині відсотків не оскаржено, мотивів незгоди не наведено.

Щодо відступлення права вимоги

Згідно з статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Відповідно до положень статей 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

08 травня 2024 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» («Цедент або «Первісний кредитор») та ТОВ «ФК «Фінако» («Цесіонарій або Новий кредитор») укладено договір відступлення прав вимоги (цесії) №1 (а.с.17-23).

Відповідно до п. 2.1 зазначеного Договору відступлення прав вимоги, на умовах цього договору цемент зобов`язується передати (відступити) цесіонарію в повному обсязі права вимоги за кредитними угодами, зазначеними у підписаному сторонами реєстрі (-ах) боржників, а цесіонарій зобов`язується прийняти та оплатити права вимоги за вказаними кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому договором.

Згідно з п. 2.2 вказаного Договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходять цесіонарію у власність в повному обсязі відповідно до п.4.1 договору. Права вимоги переходять цесіонарію в обсязі, визначеному цим договором та Додатком №2 до нього, безвідклично та без можливості зворотного відступлення на користь цедента (без регресу). Цедент не приймає на себе і не несе зобов`язань зі зворотного набуття/викупу у цесіонарія прав вимоги, не задоволених боржниками.

Відповідно до п. 3.1 зазначеного Договору відступлення прав вимоги, права вимоги за цим договором відступаються за ціною у національній валюті, яка становить 1 551 328 гривень 25 копійок.

Згідно з п. 4.1 вказаного Договору відступлення прав вимоги, права вимоги за реєстром боржників вважаються відступленими у день надходження оплати прав вимоги в повному обсязі на рахунок цедента, вказаний у п .3.2 договору, за ціною, визначеною п.3.1 договору. Цедент після надходження на його рахунок коштів в сумі, зазначеній в п.3.1 договору, передає цесіонарію реєстр боржників.

Відповідно до п. 4.2 зазначеного Договору відступлення прав вимоги, права вимоги за кредитними угодами переходять до цесіонарія в повному обсязі і на тих умовах, які існують на момент переходу прав вимоги за відповідними кредитними угодами, а також інші пов`язані з правами вимоги права, в тому числі право на отримання несплачених процентів.

Як вбачається з платіжної інструкції №250 від 08 травня 2024 року, ТОВ «ФК «Фінако» перерахувало на рахунок АТ «Перший Український Міжнародний Банк» грошові кошти у сумі 1 551 328 гривень 25 копійок, як оплата згідно договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 08 травня 2024 року (а.с.92).

Згідно з Витягом з Реєстру боржників №1 до Договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 08 травня 2024 року, ТОВ «ФК «Фінако» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитною угодою №01 у загальній сумі 33279 гривень 61 копійка, з яких: 22188 гривень 47 копійок сума простроченої заборгованості за кредитом; 11091 гривня 14 копійок сума простроченої заборгованості за процентами (а.с.90).

16 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінако» («Клієнт або Первісний кредитор») та ТОВ «ФК «Смарт Пей» («Фактор або Новий кредитор») укладено договір факторингу №2 (а.с.25-30).

Відповідно до п. 2.1 зазначеного Договору факторингу, на умовах цього договору клієнт зобов`язується передати (відступити) фактору в повному обсязі права вимоги за кредитними угодами, зазначеними у підписаному сторонами реєстрі (-ах) боржників, а фактор зобов`язується прийняти та оплати права вимоги за вказаними кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому договором. Права вимоги, що відступаються є ідентичними за обсягом (боржники, підстави виникнення, розмір тощо) тим правам вимоги, які були набуті первісним кредитором на підставі договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 08 травня 2024 року, укладеним з Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк».

Згідно з п. 2.2 вказаного Договору факторингу, права вимоги переходять фактору у власність в повному обсязі відповідно до умов цього договору. Права вимоги переходять фактору в обсязі, визначеному цим договором та Додатком №2 до нього, безвідклично та без можливості зворотного відступлення на користь клієнта (без регресу). Клієнт не приймає на себе і не несе зобов`язань зі зворотного набуття/викупу у Фактора прав вимоги, не задоволених боржниками.

Відповідно до п. 3.1 зазначеного Договору факторингу, права вимоги за цим договором відступаються за ціною у національній валюті, яка становить 1 585 266 гривень 65 копійок.

Згідно з п. 4.1 вказаного Договору факторингу, права вимоги за реєстром боржників вважаються відступленими у день здійснення оплати ціни прав вимоги в повному обсязі на рахунок клієнта, вказаний у п. 3.2 договору, за ціною, визначеною п.3.1 договору.

Відповідно до п. 4.2 зазначеного Договору факторингу, права вимоги за кредитними угодами переходять до фактора в повному обсязі і на тих умовах, які існують на момент переходу прав вимоги за відповідними кредитними угодами, а також інші пов`язані з правами вимоги права, в тому числі право на отримання несплачених процентів.

Як вбачається з платіжної інструкції №1 від 17 липня 2024 року, ТОВ «ФК «Смарт Пей» перерахувало на рахунок ТОВ «ФК «Фінако» грошові кошти у сумі 1 585 266 гривень 65 копійок, як оплата згідно договору факторингу №2 від 16 липня 2024 року (а.с.33).

Згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №2 від 16 липня 2024 року, ТОВ «ФК «Смарт Пей» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитною угодою №01 у загальній сумі 33279 гривень 61 копійка, з яких: 22188 гривень 47 копійок сума простроченої заборгованості за кредитом; 11091 гривня 14 копійок сума простроченої заборгованості за процентами (а.с.31).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Cуду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18.

Суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами докази та встановивши обставини у справі, правильно виходив з того, що позивачем доведено набуття права вимоги за кредитним договором від 25.11.2017, оскільки до позовної заяви надано належні докази переходу права вимоги, у тому числі реєстри боржників від АТ «ПУМБ» до ТОВ «Фінако» за договором про відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 08 травня 2024 року та від ТОВ «Фінако» до ТОВ «ФК «Смарт Пей» на підставі договору факторингу №2 від 16 липня 2024 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що реєстри боржників сформовано самим позивачем, оскільки підписи та печатки директорів товариств проставлені безпосередньо не на вказаних документах, а перенесені з іншої документації, що візуально добре видно, колегія суддів відхиляє та вважає, що такі твердження сторони відповідача ґрунтуються на власних припущеннях та не можуть бути покладені в основу рішення для спростування переходу права вимоги за кредитним договором.

Дані реєстри підписані сторонами правочинів та скріплені печатками юридичних осіб.

Отже, надані витяги з реєстрів боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема підписи та печатки сторін, що у повному обсязі підтверджує факт переходу до позивача права вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору, укладеного між ним та АТ «ПУМБ».

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дійшов правильного висновку, що позивачем доведено набуття права вимоги по кредитному договору до відповідача.

Щодо заборгованості по тілу кредиту

До матеріалів справи позивачем було долучено розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач здійснював погашення боргу, у тому числі за відсотками на суму 16000,97 грн.

З огляду на зазначене, оскільки відсотки між сторонами кредитного договору погоджені не були, суми, які зараховані на їх погашення слід врахувати у заборгованість за фактично отриманими коштами по тілу кредиту.

Тому заборгованість за тілом кредиту становить 6187,50 грн.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині суми стягнутої заборгованості за тілом кредиту.

Щодо витрат на правничу допомогу понесених ОСОБА_1 у суді першої та апеляційної інстанції

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частини першої шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподіл судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (надання послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20, від 08 червня 2021 року у справі 550/936/18.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Як видно з матеріалів справи правничу допомогу при розгляді даної справи відповідачу надавав адвокат Бердник В.В.

До апеляційної скарги на підтвердження понесених витрат адвокатом надано:

-ордер №1117864;

-договір №6/03/25 про надання правової допомоги від 31 березня 2025 року, в якому у пунктах 3.1. та 3.2. сторони погодили фіксований розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції на рівні 5000 грн.;

-попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, зокрема, на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Щодо доказів надання правничої допомоги у суді першої інстанції, то до суду надано:

-ордер №110501;

-договір №1/02/25 про надання правової допомоги від 04 лютого 2025 року, у пункті 3.1., 3.2. якого сторони погодили фіксований розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги у суді першої інстанції на рівні 10000,00 грн.

Також стороною відповідача долучено детальний опис робіт (наданих послуг), що загалом становить 24 години роботи адвоката для надання правничої допомоги у суді першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів, враховуючи ту обставину, що від позивача не надходило заперечень з приводу понесених витрат відповідача, вважає за доцільне стягнути їх у розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог, як це передбачено частиною 2 статті 141 ЦПК України.

Отже, розмір витрат понесених ОСОБА_1 , які підлягають компенсації йому за рахунок товариства становлять 12211,50 грн.

Щодо судового збору

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що фактично позов задоволено на 18,59 %, тому з відповідача на користь товариства підлягає стягненню судовий збір у розмірі 450,44 грн.

У той же час, вимоги апеляційної скарги фактично задоволено на 81,41%, тому з товариства на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2761,50 грн.

На підставі частини 10 статті 141 ЦПК України колегія суддів вважає за доцільне застосувати зустрічне зарахування вимог та остаточно стягнути з товариства на користь відповідача 2311,05 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката Бердника Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2025 року у частині стягнутого тіла кредиту змінити, зменшивши розмір заборгованості з 22188,47 грн. до 6187,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Пей» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу понесені у суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 12211,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Пей» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2311,05 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді