Провадження № 2-з/522/408/25
УХВАЛА

22 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина-Одеса» - Ткаченко Єлизавети Вікторівни про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 18.07.2025 звернувся до Приморського районного суду міста з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» до набрання рішенням суду у цій справі законної сили, вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки: на словесник знак «КЛІНІКА СВЯТОЇ КАТЕРИНИ» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України №103150 від 10.02.2009; на словесник знак «КЛИНИКА СВЯТОЙ ЕКАТЕРИНЫ CLINIC SAINT CATHERINE» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України №119822 від 10.03.2010; на словесник знак «КЛИНИКА БОЛИ КЛИНИКИ СВЯТОЙ ЕКАТЕРИНЫ» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України №123700 від 25.05.2010; на словесний знак «CARDICA» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України №136202 від 10.03.2011; на комбінований знак «PAIN CLINIC» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України №152472 від 27.02.2012; на словесник знак «SVEKATERINA» для послуг 44 класу МКТП, зазначених свідоцтвом України №205961 від 25.11.2015, зокрема, щодо передання разом або окремо виключних майнових прав інтелектуальної власності на торговельні марки за зазначеними свідоцтвами повністю або частково, щодо припинення дії зазначених свідоцтв разом або окремо у зв`язку з відмовою від них їх власника повністю або частково, щодо видачі ліцензій на використання торговельних марок за зазначеними свідоцтвами разом або окремо, а також публікувати в офіційному електронному бюлетені Національного органу інтелектуальної власності відповідні відомості.

Також просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» до набрання рішенням суду у цій справі законної сили, вчиняти будь-які дії щодо прийняття рішень про реєстрацію торговельних марок: - « ІНФОРМАЦІЯ_1 », дата подання заявки; 14.05.2025, номер заявки m202508700, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетення 16.05.2025, бюл. №21; - «КЛІНІКА СВЯТОЇ КАТЕРИНИ» дата подання заявки; 14.05.2025, номер заявки m202508699, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетення 16.05.2025, бюл. №21; - графічне позначення у вигляді «серця» (червоного, темно-блакитного кольору), дата подання заяви: 15.05.2025, номер заявки m202508817 дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетення 19.05.2025, бюл. №21.

Заява мотивована тим, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 20.05.2025 відмовлено у забезпеченні позову, оскільки вжиття заходів забезпечення позову не вбачається необхіднім, так як не існує очевидних ризиків порушення прав позивача, однак 18.06.2025 позивачу стало відомо, що 14.05.2025 ОСОБА_1 подала до Українського національного офісу інтелектуальної власності та інновації заявки на реєстрацію торговельних марок: - «CLINIC SAINT CATHERINE», дата подання заявки; 14.05.2025, номер заявки m202508700, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетення 16.05.2025, бюл. №21; - «КЛІНІКА СВЯТОЇ КАТЕРИНИ» дата подання заявки; 14.05.2025, номер заявки m202508699, дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетення 16.05.2025, бюл. №21; - графічне позначення у вигляді «серця» (червоного, темно-блакитного кольору), дата подання заяви: 15.05.2025, номер заявки m202508817 дата публікації відомостей про заявку та номер бюлетення 19.05.2025, бюл. №21. Дії відповідача щодо реєстрації нових торговельних марок вчиненні вже після звернення до суду, тобто відповідач створює позивачу штучні умови того, щоб позивачу необхідно було знову звертатися з окремим позовом, у зв`язку з чим з`явилися очевидні ризики порушення прав позивача. Торговельні марки відповідача містять або імітують знаки на назву клініки «Святої Катерини», що може ввести громадськість в оману. Крім того, існують ризики, що після реєстрації за ОСОБА_1 нових торговельних марок, що містять або імітують знаки та назву клініки, якій сьогодні належить правомочність розпорядження оспорюваними торговельними марками, може їх передати у власність іншим особа, відмовитися від таких торговельних марок чи надати дозвіл на їх використання на підставі ліцензійного договору.

Заява передана судді наступного робочого дня 21.07.2025.

Згідно ч. 4 ст.153 ЦПК України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Судом призначено судове засідання на 22.07.2025 для розгляду заяви про забезпечення позову.

У судовому засіданні 22.07.2025 представник заявника Ткаченко Є.В. просила задовольнити заяву.

Представник ОСОБА_1 Лях Р.М. звернувся 21.07.2025 з клопотанням про відкладення розгляду заяви у зв`язку з перебуванням адвоката у відпустці.

Клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, адже заява про забезпечення позову розглядається судом протягом двох днів. Крім того, адвокат не був позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції або викласти свої доводи в письмову вигляді.

Суддя, дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктами 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише покладає на суд обов`язок з`ясовувати наявність спору. Ціллю вжиття заходів забезпечення позову є запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.05.2025 розглянуту заяву про забезпечення позову в частині першої вимоги заявника та роз`яснено, що особа не позбавлена права звернутися з заявою повторно навівши нові мотивування заяви.

Заявник зазначає, що новою обставиною є подання відповідачкою 14.05.2025 заявок про реєстрацію нових торговельних марок.

Однак, торговельні марки на два словесні знаки, заявки по яких подані 14.05.2025 та на графічне позначення у вигляді серця, заявка по якому подана 15.05.2025 не стосуються предмету спору, яким є витребування з чужого незаконого володіння інших торговельних марок, ніж визначені у другій вимозі заяви про забезпечення позову.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.03.2019 у справі №824/239/2018.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З викладеного вбачається, що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками вжиття заходів забезпечення.

Таким чином, вимога про заборону вносити зміни щодо торговельних марок які є предметом спору розглянута судом і нова підстава для повторного звернення до суду подання заявок на реєстрацію інших торговельних марок не є підставою для забезпечення позову.

Як вказує заявник ОСОБА_1 може здійснити певні дії щодо торговельних марок, які є предметом спору і які знаходяться у її розпорядженні, однак таке твердження є припущенням, яке не підтверджене жодним доказом. Подання заявок 14.05.2025 та 15.05.2025 щодо торговельних марок, які не стосуються предмету спору, не означає намір ОСОБА_1 вчиняти якісь дії з торговельними марками на словесні знаки: «КЛІНІКА СВЯТОЇ КАТЕРИНИ», «КЛИНИКА СВЯТОЙ ЕКАТЕРИНЫ CLINIC SAINT CATHERINE», «КЛИНИКА БОЛИ КЛИНИКИ СВЯТОЙ КАТЕРИНЫ», CARDICA», «PAIN CLINIC», «SVEKATERINA», які є предметом спору.

З наданих доказів, суд не може зробити висновку про наявність підстав, які б свідчили що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи, що не наведено нових обґрунтувань для забезпечення позову та подано заяву в частині вимог щодо нових торговельних марок, які не стосуються предмету спору, зважаючи, що заявником не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 353, 354, п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Свята Катерина-Одеса» - Ткаченко Єлизавети Вікторівни про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 23 липня 2025 року.

Суддя В.Я.Бондар