КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/670/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Київ

Справа № 758/16761/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка подана представником Колодочкою Павлом Олександровичем, на рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Ларіонової Н.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів в порядку захисту прав споживача,

встановив:

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення неправомірно сплачених коштів.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 2009 року АТ КБ «Приватбанк» є банківською установою для отримання нею зарплати як працівника державної міської дитячої клінічної лікарні № 1 у м. Києві та пенсії. У січні 2018 року під час розрахунку за придбані товари їй було відмовлено у проведенні безготівкового розрахунку у зв`язку із недостатністю залишку на рахунку. Таким чином, вона дізналася про факт безпідставного та систематичного списання грошових коштів відповідачем зі її рахунків. При цьому, вона особисто не проводила списання/зняття цих коштів, жодних дозволів та доручень на проведення будь-яких банківських операцій за належними їй рахунками третім особам не надавала. Крім цього, вона ніколи не реєструвалась в системі Internet Banking «Приват-24» та не встановлювала банківську систему на комп`ютер чи телефон і відповідно списання коштів було проведено всупереч положенням чинного законодавства України, умов та правил надання банківських послуг. У період з 01.01.2018 року по 11.01.2018 року відповідач без належної верифікації особи-клієнта прийняв до виконання дистанційні розпорядження та без її згоди здійснив списання грошових коштів на загальну суму 59 735,91 грн з рахунку.

Враховуючи наведені обставини, позивач просила суд стягнути із відповідача на її користь неправомірно списані кошти у розмірі 70 481,91 грн, включаючи основну суму у розмірі 59 735,91 грн та пеню у розмірі 10 746 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 неправомірно списані кошти у розмірі 59 735,91 грн, пеню - у розмірі 10 746,00 грн, а всього 70 481,91 грн, а також судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Колодочка П.О. звернувсяз апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вказує, що позивач не надала доказів того, що оспорювані фінансові операції на її картках були здійснені після повідомлення нею банк про підозру доступу третіх осіб до її платіжних засобів та фінансового номеру. Звернення до банку відбулось вже після проведення фінансових операції, відтак банк не мав правової підстави блокувати оспорювані позивачем платежі та рахунки до такого звернення, так як банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Звертає увагу, що без розголошення з боку позивача номера банківської картки, ПІН-коду, інша особа не змогла б зробити вхід до системи «Приват24», змінити фінансовий номер, зняти чи переказати кошти з рахунків позивача.

Також, позивач звернувся до банку платника вже після настання дати валютування, тобто після зарахування коштів на рахунок отримувача, а відтак строки, встановлені п.п. 23.1, 23.4 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для вчинення дій з відкликання переказу пропущені ініціатором переказу - позивачем по справі.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки твердженням позивача про звернення до правоохоронних органів та не перевірив зміст доказів позивача.

В судовому засіданні представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Хитрова Л.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Сторона позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що у справі не встановлено обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, тому саме відповідач зобов`язаний здійснити повернення позивачу незаконно списаних коштів.

Як вбачається із висновку № 01/22 комп`ютерно-технічної експертизи інформації, яка міститься у засобі рухомого зв`язку за заявою ОСОБА_1 , програмний засіб для віддаленого керування банківськими рахунками «ПРИВАТ 24» на наданому для дослідження мобільному пристрої на час дослідження не встановлений, і не був встановлений протягом періоду від 22.05.2013 року по час дослідження, в пам`яті наданого для дослідження пристрою повідомлень з кодом авторизації у системі «ПРИВАТ 24» не виявлено.

Крім того, позивач зазначає, що відносно неї були вчинені шахрайські дії, в результаті яких невстановлені особи заволоділи її грошовими коштами за допомогою системи відповідача Приват24. За її заявою Подільським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0004973 від 31.12.2018 р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, де ОСОБА_1 є потерпілою.

Таким чином, оскільки списання спірних коштів відбувалось неправомірно, з огляду на те, що ідентифікація та верифікація позивача не відбувалась в системі програмного засобу віддаленого керування банківськими рахункам, суд дійшов висновку, що окрім повернення неправомірно списаних грошових коштів відповідач зобов`язаний сплатити позивачу визначену законом пеню, що становить 10 746 грн.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки висновки не відповідають обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам та зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2012 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір про надання банківських послуг, що складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (т. 1 а. с. 154-183).

Позивачу, як споживачу фінансових послуг, були відкриті банківські рахунки у АТ КБ «Приватбанку» для отримання заробітної плати та пенсії.

12.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» із вимогою, у якій просила повернути грошові кошти у розмірі 55 469,26 грн, що були безпідставно та в порушення Умов та Правил користування системою InternetBankingПриват24 списані з її зарплатних та пенсійних рахунків.

Неправомірними переказами грошових коштів на користь третіх осіб через систему InternetBankingПриват24 позивач у позовній заяві зазначає:

- 11.01.2018 року - 11 250 грн. переказ на картку одержувачу ОСОБА_2 ,

- 11.01.2028 року - переказ на картку одержувачу ОСОБА_3 суми в розмірі 1000 грн., 10 000 грн. та 10 000 грн.,

- 11.01.2018 року - переказ на картку одержувачу ОСОБА_4 суми 1500 грн.,

- 10.01.2018 року - інтернет-магазин WMUA* ЕС26Е3 - сума 1846 грн. 80 коп. ;

- 10.01.2018 року на суму 20 213 грн. 90 коп. - переказ коштів при розірванні договору на карту НОМЕР_2 ;

- 10.01.2018 року - інтернет-магазин WMUA*С608Е5 - сума 1824 грн. 23 коп. ;

- 09.01.2018 року - переказ на картку одержувача ОСОБА_5 - 1900 грн.,

- 05.01.2028 року - оплата товарів /послуг через інтернет 32,99 грн. та 27,99 грн.,

- 05.01.2018 року - 14 грн. - переказ коштів в «скарбничку»;

- 01.01.2018 року - 86 грн. переказ коштів в «скарбничку»,

- 01.01.2018 року - 40 грн. переказ коштів в «скарбничку».

У відповідь на вказану досудову вимогу АТ КБ «Приватбанк»надано відповідь про порушення з боку позивача положень Цивільного кодексу України, Умов та правил надання банківських послуг, зокрема в частині дотримання безпеки доступу до системи дистанційного обслуговування Приват24 та безпеки проведення платежів. Із цих підстав відмовлено у поверненні коштів (т. 1 а. с. 19-21).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з п. 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705 (тут і далі в редакції Положення на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до п. 3 розділу VI Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з п. 5 розділу VI Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Пунктами 7, 8 розділу VI Положення визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до п. 9 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян» (п. 10 розділу VI Положення).

Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 182/3171/16, від 16.10.2019 року у справі № 676/2792/16-ц, від 20.11.2019 року у справі № 210/245/18-ц, від 05.12.2019 року у справі № 168/613/16-ц, від 23.01.2020 року у справі № 179/1688/17.

Згідно з наявними у матеріалах справи виписками руху коштів по банківським рахункам (т. 1 а. с. 25-27) спірні операції на суму 59 735,91 грн були здійсненні у період з 01.01.2018 року по 11.01.2018 року з використанням системи Internet Banking Приват24 з коректним введенням паролю.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилалась на те, що вона не реєструвалась в системі «Приват24», фінансовий номер мобільного телефону, банківські картки не втрачала та нікому не передавала, не вчиняла будь-яких інших дій, які б могли призвести до списання грошових коштів з її рахунків.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Умови і правила), система «Приват 24», у тому числі мобільна версія, це система призначена для управління банківськими рахунками Клієнта цілодобово в режимі реального часу через мережу Інтернет.

Всі операції у цій системі здійснюються на підставі платіжних інструкцій, наданих Клієнтом через систему (підпункт 2.3.1.2.2 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.3.1.2.3 Умов і правил правила користування системою «Приват24», викладені на сторінці Банку у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/udalenniy-banking/privat24.

Також ці правила викладені за адресою: https://privat24business.pp.ua/privat24-reyestraciya-novogo-koristuvacha/.

Відповідно до вказаних правил, реєстрацію у системі «Приват 24» можна здійснити декількома способами, зокрема, дистанційно (через мережу інтернет) або через банкомат.

Так, відповідно до Правил користування системою «Приват 24», для реєстрації нового користувача в системі «Приват24» через мережу інтернет необхідно здійснити наступні дії: перейти за посиланням https://www.privat24.ua/; у правому верхньому куті вебсторінки натиснути кнопку «Вхід»; далі в спеціальну форму ввести номер мобільного телефону; підтвердити, що це діючий мобільний номер за допомогою введення у відповідне поле цифр з SMS-повідомлення або шляхом прийняття дзвінка Банку); обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати та зазначити у відповідному полі пароль входу в систему, повторити його та вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail), натиснути кнопку «Далі». Після цього процес реєстрації в системі «Приват24» через мережу Інтернет можна вважати завершеним.

Альтернативним способом реєстрації в системі «Приват24» є реєстрація через банкомат АТ КБ «ПриватБанк». Для такого способу реєстрації потрібно: вставити діючу картку ПриватБанку в картоприймач і ввести на клавіатурному блоці PIN-код; перейти в меню «Банківські послуги»; натиснути кнопку «Інтренет-банк Приват24»; перейти в «Реєстрація в Приват24/зміна пароля»; ввести номер свого фінансового мобільного телефону; у відповідне вікно ввести одноразовий пароль з SMS-повідомлення, що прийшло на мобільний телефон, натиснути кнопку «Далі». Після чого на екрані банкомата з`явиться повідомлення про успішно завершену операцію. Обов`язково варто дочекатися чека, в якому, крім логіна входу в систему (номер мобільного, який був зазначений при реєстрації), буде вказано згенерований автоматично пароль, який рекомендується змінити при першому сеансі роботи з системою «Приват24».

Ще одним способом реєстрації в системі є мобільний додаток Приват24. Для реєстрації таким способом необхідний смартфон або планшет, що працює на базі операційних систем Android або iOS. На вказаний пристрій необхідно завантажити мобільний додаток Приват24 з «Play Маркет» або «App Store»; після встановлення додатку у полі «Вхід/Реєстрація ввести номер мобільного телефону, який буде використовуватися для входу в систему; натиснути кнопку «Продовжити»; підтвердити операцію через прийняття виклику або через введення одноразового пароля з SMS-повідомлення; обрати із запропонованого системою переліку банківських карток, які зареєстровані за вказаним мобільним номером, одну; ввести PIN-код цієї картки на віртуальній клавіатурі; придумати і ввести пароль, повторити пароль і вказати діючу адресу електронної пошти (e-mail); погодитися з Умовами і правилами надання банківських послуг, натиснувши відповідну позначку. З цього моменту реєстрація у додатку закінчена.

Системний аналіз наведених алгоритмів реєстрації свідчить про те, що особі, яка бажає зареєструватись у системі «Приват24» та здійснювати управління рахунками з її допомогою, необхідно мати доступ не тільки до фінансового номера телефону клієнта Банку, а й до іншої особистої інформації клієнта Банку, а саме: номера хоч б однієї з банківських карток клієнта «Приват24», прив`язаних до вказаного номера телефону, ПІН-коду вказаної картки чи саму банківську картку клієнта.

У разі відсутності в особи всього обсягу вказаної інформації для ідентифікації Банк має право відмовити у її реєстрації в системі «Приват 24» або обмежить його можливість по управлінню рахунками в системі (підпункт 2.3.1.2.4 Умов і правил).

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.01.2023 року у справі № 235/2054/21.

Отже, без розголошення з боку позивача номера банківських карток, ПІН-кодів банківських карток, особа, навіть перевипустивши Sim-карту або маючи фінансовий телефон клієнта, не змогла б ні зайти до системи «Приват24», ні змінити фінансовий номер клієнта, ні зняти чи переказати кошти з рахунків клієнта.

З наданої банком довідки про реєстрацію ОСОБА_1 в системі Приват24 вбачається, що така реєстрація відбулась 27.12.2017 року о 14:55 год. за допомогою фінансового телефону НОМЕР_3 , тобто, за кілька днів до проведення незаконних, на думку позивача, транзакцій щодо переказу грошових коштів на користь третіх осіб ( а.с. 140 - 141, т. 1).

З наданої позивачем виписки з її телефонного номеру убачається, що ОСОБА_1 27.12.2017 року в період часу реєстрації в системі Приват24 отримувала вхідні текстові повідомлення. Даних про те, що вказані смс-повідомлення були направлені не банком, в матеріалах справи немає.

Навпаки, як вбачається з наданої позивачем виписки, на номер телефону НОМЕР_3 , яким користувалась позивач, 27.12.2017 року о 14-42 год. були отримані два текстові повідомлення з номеру Приватбанку , а також одне текстове повідомлення о 14-47 год., що свідчить про реєстрацію позивача в системі дистанційного обслуговування Приват-24 на фінансовий номер телефону НОМЕР_3 .

Банк підтвердив, що усі платіжні операції були здійснені з використанням Internet Banking Приват24 з коректним введенням паролю та усіх необхідних реквізитів для виконання дистанційного розпорядження на переказ коштів, які відомі лише власнику картки.

При цьому, серед оспорюваних платежів частина платежів була здійснена між власними картками позивача, а саме: 10.01.2018 року на суму 20 213 грн. 90 коп. - переказ коштів при розірванні договору на карту НОМЕР_2 ; 10.01.2018 року - 86 грн. переказ коштів зі своєї картки в «скарбничку», 05.01.2018 року - 14 грн. - переказ коштів зі своєї карти в «скарбничку»; 01.01.2018 року - 40 грн. переказ коштів зі своєї картки в «скарбничку».

Отже, вспірних правовідносинах платіжні операції по картці здійснені за допомогою правильного введення усіх необхідних реквізитів для виконання банком дистанційного розпорядження на переказ коштів, які відомі тільки власнику картки.

Встановлені у справі обставини дають підстави вважати, що позивач власними діями, а саме введенням даних картки: номер, термін дії картки та CVV-код, введенням або повідомленням третім особам логіну та паролю до системи Приват24 призвела до здійснення платежу на рахунок невстановлених осіб.

Враховуючи те, що операції зі списання коштів відбулися з ручним введенням номера картки та CVV-коду, який відомий лише власнику картки, тому АТ КБ «Приватбанк» не має нести відповідальності за такі операції.

Суд першої інстанції помилково послався у своєму рішенні на висновок від 16.02.2022 року № 01/22 комп`ютерно-технічної експертизи інформації, яка міститься у засобі рухомого зв`язку за заявою ОСОБА_1 , як на доказ не встановлення позивачем застосунку Приват24.

Згідно із ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ч. 1 ст. 110 ЦПК України).

Відповідно до висновку від 16.02.2022 року № 01/22 програмний засіб для віддаленого керування банківськими рахунками «ПРИВАТ 24» на наданому для дослідження мобільному пристрої на час дослідження не встановлений, і не був встановлений протягом періоду від 22.05.2013 року по час дослідження, в пам`яті наданого для дослідження пристрою повідомлень з кодом авторизації у системі «ПРИВАТ 24» не виявлено.

Тобто, експертом встановлено, що застосунок Приват 24 не встановлювався на наданій позивачем моделі телефону.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що «прив`язка» застосунку Приват24 відбувається до номера телефону користувача, а не до моделі мобільного телефону, а тому такий висновок не може бути беззаперечним доказом не встановлення позивачем застосунку Приват24.

За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 14.12. ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з п. п. 14.14.; 14.16. ст. 14 цього Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Відповідальність банку за зняття коштів з картки настає після її блокування, а до того моменту банк, зважаючи на укладені умови договору та встановлені правила, не має права обмежувати дії позивача, контролювати процедуру зняття готівки з картки, збереження її у позивача. До моменту повідомлення позивача про викрадення картки, у банка відсутні підстави для обмеження користувача послугами у знятті готівки.

Верховний Суд у постанові від 18.01.2023 року у справі № 686/17744/21 зазначив: «встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк».

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач негайно повідомила АТ КБ «Приватбанк» про несанкціоновані незаконні платіжні операції з вимогою про блокування рахунків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 11.01.2018 року (день виявлення безпідставного, на думку позивача, списання грошових коштів із її рахунка) до банку із заявою про блокування кредитної картки не зверталась,з повідомленням про несанкціоновані транзакції позивач звернулася до банку лише у березні 2018 року, що свідчить про те, що позивач не вжила необхідних заходів, щодо негайного повідомлення про незаконні платіжні операції та блокування карти. До правоохоронних органів щодо вчинення стосовно неї кримінального правопорушення позивач звернулася 23.11.2018 року.

Крім того, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року та постановою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 758/16752/10 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення неправомірно списаних коштів, встановлено, що до правоохоронних органів з приводу заволодіння невідомою особою грошовими коштами в сумі 21 264 грн., шляхом зняття коштів з кредитної картки позивач звернулась 15.01.2018 року. До банку з повідомленням про несанкціоновані транзакції позивач звернулась лише у березні 2018 року після списання з інших її карткових рахунків грошових коштів на погашення заборгованості, тобто, позивач не вжила необхідних заходів, щодо належного виконання умов кредитного договору та блокування карти.

Таким чином, позивач не надала доказів того, що оспорювані фінансові операції на її картках були здійсненні після повідомлення нею банку про підзору доступу третіх осіб до її платіжних засобів та фінансового номера.

Позивач звернулася до банку з повідомленням про несанкціоновані незаконні платіжні операції після проведення фінансових операцій, а тому банк не мав правової підстави блокувати оспорювані позивачем платежі та рахунки до такого звернення, оскільки банк не має права визначати та контролювати напрям використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором та законом, обмеження її прав розпоряджатися коштами на власний розсуд. Отже, ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність за фінансові операції, що передували повідомленню до банку, несе позивач.

Посилання місцевого суду на здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0004973 від 31.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, де ОСОБА_1 є потерпілою, не свідчить про неправомірність дій банку, оскільки наявність кримінального провадження в силу принципу презумпції не може свідчити про вчинення злочину щодо особи до винесення вироку.

Враховуючи вище наведене колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що саме відповідач зобов`язаний здійснити повернення незаконно списаних коштів з огляду на не встановлення обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, а відповідачем понесено судові витрати - сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, то слід компенсувати АТ КБ «Приватбанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1057,20 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка подана представником Колодочкою Павлом Олександровичем, - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів в порядку захисту прав споживача - відмовити.

Компенсувати Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп. за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 25 липня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.