Справа № 127/6058/25
Провадження №22-ц/801/1614/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач :Ковальчук О. В.
УХВАЛА

24 липня 2025 рокуСправа № 127/6058/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Войтка Ю. Б., Панасюка О. С.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2025 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у задоволенні вказаного вище позову ОСОБА_1 відмовлено.

12 червня 2025 року, не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

17 червня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду витребувано вказану справу із Вінницького міського суду Вінницької області.

04 липня 2025 року з Вінницького міського суду Вінницької області надійшла зазначена цивільна справа для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

09 липня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено, вказану апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків, а саме для надання доказів сплати судового збору.

Як вбачається із комп`ютерної програми «Д-З», вказану ухвалу суду скаржник отримав 11 липня 2025 року в підсистемі «Електронний суд»

22 липня 2025 року від ОСОБА_1 , на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 09 липня 2025 року, надійшла заява, в якій скаржник повторно просить звільнити його від сплати судового збору.

У тексті поданої заяви ОСОБА_1 просить не перешкоджати йому в доступі до правосуддя і відкрити апеляційне провадження. До вказаної заяви скаржником було додано: виписку з банківського рахунку ОСОБА_1 ; Акт обстеження житлових умов ОСОБА_1 № 6 від 21.05.2025 року, який засвідчує, що його сім`я складається з однієї особи та він мешкає в незакінченому будівництвом приміщенні, без зручностей і нових меблів, без газопостачання, водопостачання і відведення; Лист Центру первинної медичної (медико-санітарної) допомоги № 5 м. Вінниці № 01-09/999 від 15.07.2025 року, відповідно до якого останні 5 років ОСОБА_1 перебуває в складних життєвих обставинах, викликаних тривалою хворобою; витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформований 22.01.2025 року, відповідно до якого за ОСОБА_1 права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відсутні; відомості про доходи з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (ЄІССС), з яких вбачається, що за період з 01.04.2024 року по 30.09.2024 року сукупний дохід ОСОБА_1 складає 11 113, 53 грн.

Дослідивши подані скаржником документи, апеляційний суд вважає, що заява ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги не підлягає задоволенню з таких підстав.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору (або відстрочення, розстрочення сплати судового збору), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з цим, стаття 8 Закону України "Про судовий збір" конкретизує порядок, умови відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати та коло осіб, до яких може застосувати суд цю норму.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко свідчить, що законодавець, застосувавши конструкцію: «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду, навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18.

Зазначене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливим для всіх учасників процесу.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Разом з тим, із наданих скаржником доказів на підтвердження його майнового стану, зокрема із відомостей про доходи з ЄІССС, неможливо встановити дійсний розмір його доходів за попередній календарний рік, що є однією із умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», для встановлення підстав щодо звільнення особи від сплати судового збору, оскільки такі відомості охоплюють лише період із 01.04.2024 року по 30.09.2024 року.

Крім того, як вбачається із Акту обстеження житлових умов ОСОБА_1 № 6 від 21.05.2025 року, ОСОБА_1 є співвласником 13/20 частки будинку. При цьому відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 22.01.2025 року, за ОСОБА_1 права власності та інші речові права були відсутні, що очевидно вказує на те, що після 22.01.2025 року скаржником було набуло у власність нерухоме майно, що свідчить про задовільний матеріальний стан ОСОБА_1 .

Виписка із банківського рахунку, надана скаржником, також не є достатнім доказом на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законом розмірі, оскільки не відображає у повній мірі майновий стан особи.

Право на доступ до правосуддя, хоча і є фундаментальним, але не є абсолютним. Це означає, що держава може встановлювати обмеження на це право, але вони повинні бути легітимними, переслідувати законну мету та бути пропорційними.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя, оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні (справа «Креуз проти Польщі» (KREUZ v. POLAND) від 19 червня 2001 року).

Отже, обставини на яку посилається заявник, як на підстави звільнення його від сплати судового збору є недостатніми та необґрунтованими, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки ОСОБА_3 не було виконано вимоги ухвали апеляційного суду від 09 липня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху, його апеляційну скаргу, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 357, ч. 3 ст. 185 ЦПК України, необхідно визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О. В. Ковальчук

Судді: Ю. Б. Войтко

О. С. Панасюк