Справа № 506/220/25
РІШЕННЯ

іменем України

"28" липня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Ліхачової А.Є., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

у лютому 2025 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до Красноокнянського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 жовтня 2011 року виконкомом Маяківської сільської ради Красноокнянського району Одеської області зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем. Від даного шлюбу подружжя має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні погляди щодо спільного проживання, взаємних прав та обов`язків, у зв`язку з чим між ними виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливало на сімейне життя та виховання дітей. Зазначене стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 06 березня 2025 року обумовлену справу було передано за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 квітня 2025 року відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивачка не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, на розірванні шлюбу наполягала.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, вказуючи на те, що ухвалення відповідного рішення негативно вплине на вирішення питання щодо поділу спільного майна подружжя, способів його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно дост.110 СК України.

За змістом ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу (постанова Верховного Суду від 08.11.2018 у справі №569/458/18).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Як убачається з матеріалів справи та встановив суд, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, за час, що справа перебуває в провадженні суду, примирення між сторонами не відбулося, вжиті судом заходи щодо примирення подружжя не привели до позитивних результатів, тенденції до покращення стосунків між ними відсутні.

При цьому, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Заперечення відповідача проти розірвання шлюбу не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ч. 1 ст.21, ч. 1 ст.24 СК України).

Враховуючи викладене, суд не наділений правом зобов`язувати, примушувати сторону у справі зберігати шлюб, у разі якщо одна із сторін заперечує проти розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,259,263-265,272,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 29 жовтня 2011 року виконкомом Маяківської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №3, розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В.Лузан