справа № 570/5829/24
провадження № 2/570/370/2025
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю представника позивача адвоката Повшука В.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

її представника адвоката Лук`янової М.Л.,

секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

покликаючись на неможливість збереження шлюбу, представник позивача адвокат Віталій Повшук у поданій до суду 08 листопада 2024 року позовній заяві просить шлюб сторін розірвати.

Представник відповідача адвокат Марина Лук`янова у поданій до суду заяві 27 листопада 2024 року вважає, що позовна заява підлягає поверненню, оскільки підпис позивача на засвідчених копіях документів, у тому числі сторінки паспорта, яка містить особистий підпис не збігається з підписом на позовній заяві, але навіть віддалено не схожий з ним та просить постановити ухвалу про повернення позовної заяви.

Представник позивача у поданій 23 грудня 2024 року відповіді на відзив заперечує щодо тверджень представника відповідача, викладених у заяві, вважає їх безпідставними та необгрунтованими.

Позивач у надісланій до суду Новою поштою з Нідерландів 19 червня 2025 року заяві позов підтримує повністю і по аналогічних мотивах.

Сторони відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Позивач до суду не з`явився, оскільки, зі слів його представника, тривалий час знаходиться за кордоном.

Позивач у надісланій до суду Новою поштою з Нідерландів 29 липня 2025 року заяві просить справу слухати у його відсутність.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати його особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у його відсутність.

Представник позивача адвокат Віталій Повшук позов підтримує.

У судовому засіданні повідомив, що позивач тривалий час перебуває за кордоном, він як адвокат написав позовну заяву, відправив її поштою позивач,у він її підписав, та передав адвокату, а адвокат подав до суду. З його слів позивач йому повністю довіряє та повідомив, що не спілкується з відповідачем. Щодо стверджень відповідача та її представника про невідповідність підпису позивача повідомив, що позов підписувався не в його присутності, обставини, які вказані у позовній заяві, відомі йому зі слів позивача, з яким він спілкується у телефонному режимі.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнає.

Повідомила, що позов не визнає, бо вважає, що чоловік його не підписував. З чоловіком близько 6 років перебували в цивільному шлюбі, та 9 років у зареєстрованому шлюбі. В січні 2021 року йому зробили операцію на хребті, майже 3 місяці він постійно лежав, після цього потрібна була реабілітація, тому з осені 2021 він став їздити на заробітки за кордон, при`їжджав в Україну до них і разом з дітьми їздили до його батьків. В грудні 2023 року чоловік востаннє поїхав за кордон у Нідерланди.

Представник позивача адвокат Марина Лук`янова у судовому засіданні, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, вважає, що це дуже важка, складна та драматична справа. Сторони мають 3-х дітей, яких вони спільно виховували. Сім`я пережила важку операцію батька на хребті та інші випробування, позивач був змушений по`їхати на заробітки за кордон, однак коли він перестав давати достатньо коштів на утримання дітей, відповідач звернулася із заявою про стягнення аліментів. На її думку, зараз багато сімей живуть у такому дистанційному режимі, коли сім`я існує "фактично" . Вважає що суд повинен сприяти збереженню сім`ї та керуватися ЦПК. Позовні вимоги не визнає, а також наголошує на тому, що позовна заява має подаватися згідно з вимогами закону, яких позивач не дотримався та просить задовольнити заяву про повернення позову.

Суд встановив такі обставини.

Сторони зареєстрували шлюб 12 листопада 2005 року, мають трьох дітей, один з яких досяг повноліття, з квітня 2021 року припинили шлюбно-сімейні стосунки, відновлювати які позивач не має бажання.

Спірні правовідносини урегульовані такими нормами права.

Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Згідно з ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

Ч.1 ст.51 Конституції України закріплює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Ця вимога кореспондується і з ст.24 СК України.

Ст.56 СК України передбачає право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.

Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки. Подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя неможливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу, це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові КЦС ВС від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18 (61-3235св19), згідно з якою закріплена статтею 111 Сімейного кодексу України норма щодо необхідності вжиття заходів до примирення подружжя є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Суд з`ясував, що позовна заява відповідає дійсній волі сторін, оскільки вони фактично припинили подружні стосунки, мають різні погляди на життя, між ними остаточно втрачені почуття любові, а тому відновлювати сімейно-шлюбні відносини не мають наміру, збереження сім`ї не бажають та наполягають на розірванні шлюбу.

З часу подання позовної заяви і до моменту розгляду даної справи минув час, але примирення між сторонами не відбулося. Встановивши, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд робить висновок про задоволення даної позовної вимоги.

Щодо порядку і строку виконання рішення, то сторонам суд повідомляє таке.

Згідно з ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Більше того, процедура зміни прізвища законодавчо визначена.

Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, і в цей день згідно з ч.2 ст.114 СК України шлюб припиняється. Вказане рішення згідно з ч.2 ст.115 СК України надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач не наполягає на стягненні понесенних судових витрат, суд, враховуючи принцип диспозиційності цивільного процесу, не вирішує це питання.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 12 листопада 2005 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а.з.1859

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: Кушнір Н.В.