Провадження №22-ц/824/8702/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача.

На обґрунтування позову зазначив, що відповідачем відмовлено йому у взятті на квартирний облік з тих підстав, що не передбачено зарахування на облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які зареєстровані у нежитлових приміщеннях за юридичною адресою підприємств, установ та організацій. Посилаючись на те, що така відмова суперечить вимогам закону, позивач вважає, що у даному випадку вона підлягає визнанню неправомірною, у зв`язку з чим відповідача необхідно зобов`язати взяти його з сім`єю на квартирний облік як громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а тому звернувся до суду з даним позовом.

У зв`язку з цим позивач просив суд визнати безпідставною відмову про взяття на квартирний облік, зобов`язати начальника відділу обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації включити його з сім`єю до квартирного обліку як громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 22 грудня 2023 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 04.03.2025 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених у рішеннях суду, дійсним обставинам справи, за недоведеності обставин, які суд визнав встановленими.

У зв`язку з цим апелянт просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У судове засідання, призначене на 19.06.2025 року, з`явився позивач.

Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи учасником бойових дій, 22.12.2023 р. звернувся до Центру надання адміністративних послуг з метою постановки на квартирний облік як учасника бойових дій, та надав усі необхідні для цього документи.

Згідно відповіді від 07.03.2024 р. за № 28-74, наданої Начальником відділу обліку та розподілу житлової площі, позивачу було відмовлено у взятті на квартирний облік, оскільки він з родиною зареєстрований при військовій частині НОМЕР_1 , а зарахування на облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які зареєстровані у нежитлових приміщеннях за юридичною адресою підприємств, установ та організацій відповідно до пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і наданням жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 р. № 470, не передбачене.

Позивач у період з 1999 року по цей час є військовослужбовцем Збройних Сил України.

Під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 позивач перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов у період з 31.03.2004 р. по 12.11.2019 р., у першочерговому списку з 30.03.2006 р., що підтверджується довідкою № 2837 від 13.12.2019 р. та довідкою № 248 від 13.04.2020 р.

Відповідно до наказу Командувача Сухопутних Військ № 445 від 23.10.2019 р. позивач був призначений на вищу посаду для подальшого проходження служби в м. Київ та у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 569ад від 13.11.2019 р. був знятий з квартирного обліку у зв`язку з вибуттям до нового місця служби.

Також, під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 позивач з сім`єю проживав у гуртожитку № 1 до 13.11.2019 р., після перепризначення у місто Київ, житлову площу у гуртожитку він здав, відповідно до довідки № 2838 від 13.12.2019 р.

З 27.11.2019 р. по даний час позивач разом з сім`єю зареєстрований за адресою військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки № 28578 від 11.08.2020 р. позивач перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Києва.

Фактично позивач проживає разом з сім`єю у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово винаймаючи це житло за особисті кошти, власної жилої площі сім`я не має, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог зазначив, що не передбачено взяття на квартирний облік органами державної влади, в тому числі районними державними адміністраціями, громадян, які зареєстровані при військових частинах, і які не мають реєстрації місця проживання у певному населеному пункті. Крім того, позивач перебуває на квартирному обліку за місцем своєї військової служби, як то передбачено нормативно-правовими актами, що регулюють питання забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 39 Житлового кодексу Української PCP громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, в тому числі і учасники бойових дій, беруться на облік за місцем роботи одного з членів сім`ї та за їх бажанням за місцем проживання.

Відповідно до пункту 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 р. № 470, на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у певному населеному пункті.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та з 27.11.2019 р. по даний час позивач разом з сім`єю зареєстрований за адресою військової частини НОМЕР_1 .

Отже, визначальним для реалізації особам права перебувати на квартирному обліку, передбачене в пункті 15 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, є факт постійного проживання, а також реєстрація місця проживання в даному населеному пункті.

Реєстрація особи в нежитловому приміщенні за юридичною адресою підприємств, установ та організацій (при військовій частині НОМЕР_1 на АДРЕСА_3 ) не може бути підставою для відмови у взятті на квартирний облік особи, яка потребує поліпшення житлових умов, такої, що постійно проживає, а також має реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті.

Законодавство України не ставить в залежність можливість реалізації свого права бути взятим на квартирний облік відповідно до положень Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, від факту реєстрації у нежитловому приміщенні.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відмова у взятті на квартирний облік особи, яка потребує поліпшення житлових умов, такої, що постійно проживає, а також має реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті, є неправомірною.

Інших підстав для відмови у зарахуванні ОСОБА_1 з сім`єю на облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевказане, позивач та члени його сім`ї мають має право перебувати на квартирному обліку як громадян, які потребують поліпшення житлових умов та зареєстровані в нежитлових приміщеннях.

Вищевказане надає право суду апеляційної інстанції зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію зарахувати ОСОБА_1 разом з сім`єю на квартирний облік як громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 22.12.2023 року.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевказаного, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зробив неправильний висновок щодо неможливості зарахування осіб на квартирний облік, які зареєстровані в нежитлових приміщеннях, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, необхідно стягнути Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації витрати зі сплати судового збору на користь Держави Україна в розмірі 3 028, 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 рокускасувати.

Позов задовольнити.

Визнати незаконною відмову Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про зарахування ОСОБА_1 на облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які зареєстровані в нежитлових приміщеннях.

Зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію зарахувати ОСОБА_1 разом з сім`єю на квартирний облік як громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 22.12.2023 року.

Стягнути з Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (, адреса: вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Київ, 01054) на користь держави Україна судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько