УХВАЛА

31 липня 2025 року

м. Київ

справа № 190/391/22

провадження № 61-14789сво24

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д.,

Фаловської І. М., Червинської М. Є.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Войтенко Катерини Володимирівни на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2024 року у складі судді Фирси Ю. В та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року у складі колегії суддів Максюти Ж. І., Космачевської Т. В., Халаджи О. В.,у справі за позовом ОСОБА_1 до Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що з 27 січня

1989 року він працював у колгоспі ХХІІ партз`їзду на території П`ятихатського району Дніпропетровської області, який було реорганізовано в Колективне сільськогосподарське підприємство «Лозуватка».

17 травня 1995 року КСП «Лозуватка» отримало державний акт на право колективної власності на землю І-ДП № 000040; розмір паю по КСП становить

5 423,2 умовних кадастрових гектарів.

17 лютого 1998 року його було звільнено та виключено зі складу

КСП «Лозуватка».

Посилався на те, що на час видачі державного акта на право колективної власності на землю він був членом КСП і працював на вказаному підприємстві, був включений до списків членів КСП, що мають право на земельну частку (пай), і мав правові підстави для отримання відповідного сертифіката. Однак, сертифікат з невідомих причин йому не виданий, що надалі унеможливило отримання відповідного державного акта на землю.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього

КСП «Лозуватка», розміром 5 423,2 в умовних кадастрових гектарах, із земель запасу, що перебували у колективній власності колишнього КСП «Лозуватка», розташованих на території Вишнівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області

від 25 травня 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Лозуватка», розміром 7,63 умовних кадастрових гектарів, розташованих на території Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, за рахунок земель нерозподілених, невитребуваних паїв, які розташовані на території Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки на день видачі

КСП «Лозуватка» державного акту на право колективної власності на землю, позивач був членом вказаного КСП, він має право на земельну частку(пай), яку необхідно виділити із земель запасу, що перебували у колективній власності колишнього КСП «Лозуватка» П`ятихатського району Дніпропетровської області.

Постановою Дніпровського апеляційного судувід 30 травня 2023 року апеляційну скаргу керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області залишено без задоволення. Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2022 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , зазначивши, що право позивача відповідно до закону припинене не було, ніким не заперечувалось, не оспорювалось і не було обмежене будь-яким строком для його реалізації. Крім того, апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про пропуск позовної давності, вказавши, що вона не пропущена. Додатково зауважено про відсутність відповідного клопотання про застосування наслідків пропуску позовної давності.

Постановою Верховного Суду від 06 грудня 2023 року касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 травня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд виходив з того, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин імперативних положень ЦК УРСР щодо застосування позовної давності. Суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності, оскільки належно не дослідив обставини, за яких позивач міг довідатися про порушення своїх прав. Зокрема, суд не дослідив аргументи позивача, викладені у позовній заяві, про те, що право на земельну ділянку (пай) у нього виникло з моменту отримання КСП «Лозуватка» державного акта на право колективної власності на землю, у якому він вказаний як особа, що має право на земельну частку (пай). Крім того, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою, що з моменту порушення прав позивача пройшло більше трьох років, а саме понад

27 років, а доказів, які вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, він не навів.

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області

від 26 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів факт наявності у нього права на отримання земельної ділянки при паюванні КСП, на момент розпаювання якого він був його членом та був включений до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Водночас суд дійшов висновку про те, що трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 71 Цивільного кодексу Української РСР, минув до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 21 листопада 2024 року про виправлення описки, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Войтенко К. В. залишено без задоволення. Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2024 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем позовної давності, встановленої статтею 71 Цивільного кодексу Української РСР, та як результат відмова у задоволенні його вимог, є законним та обґрунтованим. Зазначено, що розпаювання земель колишніх колгоспів, яке почало проводитись з 1993 року, є загальновідомим фактом, а тому позивач повинен був дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) ще з часу видачі КСП «Лозуватка» 17 травня 1995 року державного акту на землю зі списком громадян, які мали право на земельну частку (пай).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Войтенко К. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Підставою касаційного оскарження вказувала те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 540/1100/18, від 29 вересня 2021 року у справі № 181/257/19.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2024 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 190/391/22 та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

25 грудня 2024 року матеріали справи № № 190/391/22 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Войтенко К. В. про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 19 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 червня 2025 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій помилково застосували до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності. Суди попередніх інстанцій не врахували, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлений, тому таке право підлягає захисту без обмеження позовною давністю.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

03 січня 2025 року Дніпропетровська обласна прокуратура через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Висновки судів відповідають актуальній судовій практиці Верховного Суду та вказівкам, наданим у постанові Верховного Суду у цій справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2024 року у справі з подібними правовідносинами № 190/1900/23 (провадження № 61-8624св24).

Спір у справі, що передана на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, стосується захисту права члена колективного сільськогосподарського підприємства на отримання у власність земельної частки (паю).

Встановлено, що право ОСОБА_1 на земельну ділянку (пай) виникло з 18 травня 1995 року - з моменту отримання КСП «Лозуватка» державного акта на право колективної власності на землю, у якому він вказаний як такий, що має право на земельну частку (пай), що підтверджується додатком до цього державного акта, у якому він значиться під № 11. З позовом про визнання права на земельну частку (пай) ОСОБА_1 подав у квітні 2022 року.

Вирішуючи питання про пропуск позивачем позовної давності у справі, що переглядається, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважував наступне.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто часове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Таким чином, оскільки право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, у якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), - це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлений, а тому воно підлягає захисту з моменту порушення цього права, його невизнання або відмови в його оформленні чи реалізації.

Близькі за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 181/257/19 (провадження № 61-19430св20) та в

ід 03 листопада 2021 року у справі № 540/1100/18 (провадження № 61-355св20).

Однак, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 31 жовтня 2024 року у справі з подібними правовідносинами № 190/1900/23 (провадження № 61-8624св24), за обставинами якої особа (спадкоємцем якої є позивач) на момент отримання

18 травня 1995 року КСП «Лозуватка» державного акта на право колективної власності на землю також була членом цього КСП і була включена до списку осіб, які мають право на одержання земельної частки (паю), застосував до таких правовідносин наслідки спливу позовної давності.

Посилаючись на наявність принципово різного підходу до розумінні і тлумаченні норм матеріального права у подібних правовідносинах,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2024 року у справі з подібними правовідносинами № 190/1900/23 (провадження № 61-8624св24).

У частині другій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Скасовуючи судові рішення судів нижчестоящих інстанцій у цій справі, Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року вказав на необхідність дослідження обставин пропуску позивачем позовної давності.

Висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 28 липня 2025 року прийняв до розгляду справу № 530/656/24, предметом якої є визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання вчинити дії.

У вказаній ухвалі зазначено, що в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року в справі № 181/257/19 та від 03 листопада 2021 року в справі № 540/1100/18 суд дійшов висновку, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, у якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлено, а відтак, воно підлягає захисту без обмеження позовною давністю. Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 617/537/19 (провадження № 61-14184св20), Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 551/118/17 (провадження № 61-28366св18), Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 31 жовтня 2024 року в справі № 190/1900/23 (провадження № 61-8624св24) вважав за необхідне застосувати до таких правовідносин наслідки спливу позовної давності.

З урахуванням наведеного, ця справа підлягає поверненню на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною другою статті 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу № 190/391/22 за позовом ОСОБА_1 до Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай), за касаційною скаргою ОСОБА_1 - адвоката Войтенко Катерини Володимирівни на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року повернути на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Є. В. Синельников

Судді: А. І. Грушицький

Б. І. Гулько

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

І. М. Фаловська

М. Є. Червинська