БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1438/25
Провадження № 2-о/497/106/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Мунтянової В.Р.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Городненська сільська рада Болградського району Одеської області про встановлення факту що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, якою просить:

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , на момент його смерті, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 її, ОСОБА_1 , батько.

Після смерті батька ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки загальною площею 1,54 га, які розташовані на території Городненської сільської ради Болградського району Одеської області.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є єдиним спадкоємцем померлого, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає.

03.07.2021 року вона, заявник ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. з відповідною заявою для прийняття спадщини за законом. Але у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачу було надано роз`яснення від 03.07.2021 року за вих.№490/02.14 щодо необхідності звернення до Болградського районного суду Одеської області з заявою для встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті.

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що фактично проживала разом з батьком на момент смерті у 1998 році, доглядаючи за ним.

Строк для прийняття спадщини був встановлений з 06.04.1998 р. по 06.10.1998 р. згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963р.

З цих підстав вона, заявник позбавлена можливості розпорядитись належним їй на праві власності майном.

Зазначене стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 25.06.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи на 23.07.2025 року о 13:00 годині (а.с.28), про що повідомлено сторін по справі (а.с.29).

Заявник та його представник до суду не з`явились, 23.07.2025 від представника заявника через «Електронний суд» надійшла заява, що заявник не може прибути до суду однак якщо її явка буде визнана судом обов`язковою то вона зможе прибути. Представник заявника просив розглядати справу без участі заявника та представника заявника (а.с.34-35)

Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явився. За підписом голови Городненської сільської ради Болградського району Одеської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника, заперечень щодо заяви ОСОБА_1 не має (а.с.31).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Положеннями ст. ст. 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 N 296/6 (далі - Порядок) видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як слідує із п. 3.22 Порядку, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 3, п. п. 2, 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовляє особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 батько ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07.04.1998 р., яке видане Городненською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.12)

Родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджуються : - свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 11.07.2000 р. та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 11.07.2000 р. (а.с.13,14).

Відповідно до довідки від 06.11.2019 року № 195 виданої виконавчим комітетом Городненської сільської ради Болградського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 10.02.1921 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені будинку від 06.11.2019 року № 196 виданої виконавчим комітетом Городненської сільської ради Болградського району Одеської області вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ніхто не проживав та не був зареєстрованим (а.с.21).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну ділянку розміром 1,54 в умовних кадастрових га, що розташована на території Городненської сільської ради Болградського району Одеської області , на підставі сертифіката на право на земельну частку пай серії ОД № 0088776, виданого 11 квітня 1997 року (а.с.15).

Згідно акту опитування свідків від 04.06.2025 року № 221, що посвідчений Городненським сільським головою Богоєвим М.Д. та секретарем Дончевою О.С. було допитано свідків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які підтвердили що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є донькою ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 та що вони проживали разом за адресою АДРЕСА_1 (а.с.17).

Суд звертає увагу, що підписи вказаних свідків в цьому акті не відповідають їх підписам в паспортних документах (а.с.18,19).

03.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. з заявою для прийняття спадщини за законом. Але у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачу було надано роз`яснення від 03.07.2021 року за вих. №490/02.14 щодо необхідності звернення до Болградського районного суду Одеської області з заявою для встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті (а.с.11).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 8167530 від 26.06.2025 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась (а.с.32).

Заявниця вказує на те що фактичне прийняття нею спадщини підтверджувалося тим, що вона постійно мешкала у житловому будинку батька, як на момент смерті, так і після його поховання, володіла та розпоряджалась майном померлого, доглядала за житловим будинком, утримувала його та ремонтувала.

Також те, що у неї знаходиться оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0088776 від 11.04.1997р. на земельну ділянку площею 1,54 ум.кад.га, яка розташована на території Городненської сільської ради Болградського району Одеської області.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про не підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд не враховує в якості доказів акт опитування свідків від 04.06.2025 №221, оскільки джерелами доказів, в розумінні ст. 76 ЦПК України, є саме показання свідків.

У свою чергу, відповідно до положень ст. 230 ЦПК України, допит свідка проводиться в судовому засіданні після попередження його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приведення його до присяги.

Посилання у заяві про встановлення юридичного факту на те, що у заявника знаходиться у володінні оригінал документу на право на земельну частку (пай) та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , безумовно не підтверджують факту постійного спільного проживання ОСОБА_1 разом із батьком на час відкриття спадщини.

Окрім цього суду надані довідки Городненської сільської ради Болградського району від 06.11.2019 року № 195,196, які прямо протилежно вказують на ті обставини, які зазначені у показах свідків. Посадові особи Городненської сільської ради Болградського району Одеської області: голова та секретар своїми підписами підтвердили і скрипіли гербовою печаткою, що з померлим ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.16, 21).

Інших переконливих та достатніх доказів, які б підтверджували даний факт, заявником суду не надано.

На підтвердження факту вступу і управління і володіння майно заявником також не надано належних і достатніх доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася заявник як на підставу своїх вимог за цією заявою, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, мету встановлення юридичного факту, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.2. 4, 5, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293, 294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Городненська сільська рада Болградського району Одеської області про встановлення факту що має юридичне значення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя С.В.Кодінцева