ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4776/24 Номер провадження 22-ц/814/2851/25Головуючий у 1-й інстанції Рудалєва Л. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Дряниці Ю.В, Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Дмитрів Вікторії Степанівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит - Капітал» на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтня 2024 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області звернулося ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому прохало суд: - стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором № 0 від 22 грудня 2022 року у сумі 67 208 (шістдесят сім тисяч двісті вісім) гривень 11 (одинадцять) копійок та судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем 22 грудня 2020 року було укладено договір-анкету про відкриття та обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_1 , відповідно до умов якого відповідач отримав у борг кошти у сумі 9 600,00 грн. та зобов`язувався повернути отримані кошти не пізніше 05 січня 2023 року.

29 серпня 2023 року між АТ«УКРСИББАНК» (первісним кредитором) та позивачем укладено Договір факторингу № 253, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу права вимоги за кредитними договорами, у тому числі, до відповідача.

Унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором та позивачем договору факторингу право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2025 року в задоволені позову ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилась представник Дмитрів В.С., яка діє в інтересах ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та подала апеляційну скаргу, якій прохає скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що не погоджується із рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21.04.2025року у справі № 539/4776/24 щодо відмови у позовних вимогах та вважає необґрунтованим з огляду на неповноту з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, ухваленою з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню.

Зокрема вказує, що довідки про рух коштів по рахунку є важливим доказом для підтвердження видачі кредиту та подальшого користування Позичальником цими коштами, оскільки вони отримані офіційно від банку та завірені АТ «УКРСИББАНК» (первісним кредитором).

Акцентує увагу, що відповідач, під час розгляду справи не надав та не заявив клопотання про призначення судової економічної експертизи щодо розрахунку та перевірки розміру позовних вимог. Отже, належними та допустимими доказами не спростував розмір заборгованості за кредитним договором, який визначений позивачем на основі первинних бухгалтерських документів.

Крім того, зазначає, що нарахування та строк кредитного ліміту був здійснений відповідно до правил та кредитного договору з якими відповідач був детально ознайомлений

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують збільшення кредитного ліміту відповідачу, а також продовження дії його кредитної картки. Крім того, відсутні розрахунки заборгованості з підтвердженням проведеного збільшення кредитного ліміту та продовження дії кредитної картки у зв`язку щ чим робить неможливим проведення судом самостійно розрахунків заборгованості.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зазначене вище дає підстави дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Із матеріалів справи вбачається, що між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем 22 грудня 2020 року було укладено договір-анкету про відкриття №0, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг кошти у сумі 9 600,00 грн. та зобов`язувався повернути отримані кошти не пізніше 05 січня 2023 року.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Однак відповідач користуючись коштами наданими йому банко не виконав своєчасно у повному обсязі свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом.

29 серпня 2023 року між АТ«УКРСИББАНК» (первісним кредитором) та позивачем укладено Договір факторингу № 253, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу права вимоги за кредитними договорами, у тому числі, до відповідача.

Унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором та позивачем договору факторингу право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача.

Виходячи з цього, колегія суддів зазначає, що між сторонами фактично склалися кредитні правовідносини, сторони мали взаємні права та обов`язки із виконання укладеного між ними кредитного договору.

Разом із тим, колегія суддів, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи, доходить висновку, що між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, що підтверджується паспортом споживчого кредиту, договором анкетою від 22.12.2020 року, виписка за договором №0 від 22.12.2020 року, договором факторингу №253 від 29.08.2023 року.

Доводи суду першої інстанції щодо відсутності доказів, які б підтверджували розмір заборгованості за кредитом є необґрунтованими та не відповідають наявним у справі доказам.

Так, із довідок про рух коштів на рахунку за весь період строку кредитування, які передані первісним кредитором позивачу, чітко вбачається почергове нарахування заборгованості за кредитом та остаточна сума заборгованості, яка склалася на момент відступлення права вимоги позивачу, яку і прохає стягнути останній. Відповідач щодо отримання вказаних довідок не заперечував та їх не оскаржував.

За таких обставин висновки суду першої інстанції є неправомірними та підлягають скасуванню.

При визначенні розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів, звертає увагу на те, що підлягає стягненню сума процентів за користування кредитом нарахованих в межах строку кредитування, тобто до 05.01.2023 року. На вказаний період розмір нарахованих процентів складав 11638.14 грн, тіло кредиту становило 41974.8 грн. Тобто загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню складала 53612.94. У стягненні решти нарахованих процентів необхідно відмовити, оскільки їх нарахування відбувалося після закінчення строку кредитування та за відсутності домовленості про наявність права на це у кредитора.

Враховуючи викладене, відсутність заперечень відповідача, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТзОВ «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а оскаржуване рішення було ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, таке рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит - Капітал» задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 квітня 2025 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит - Капітал» заборгованість за кредитним договором № 0 від 22.12.2020 у розмірі 53612 грн 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги у сумі 4844.8 грн.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 30 липня 2025 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ Ю.В. Дряниця ___________________ О.І. Обідіна