Справа № 615/1273/23
Провадження № 2/615/7/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Павлович В.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Куляшової С.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Валки Харківської області питання про закриття провадження у цивільній справі № 615/1273/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Валківська міська рада, про визнання недійсними заповіту та шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 02 жовтня 2023 року цивільну справу № 615/1273/23 за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє - адвокат Петренко О.М, до ОСОБА_4 , третя особа: Валківська міська рада Харківської області про визнання заповіту та шлюбу недійсними передано на розгляд до Валківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про наявність правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині позовних вимог про визнання недійним шлюбу, виходячи з таких підстав.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18 грудня 2019 року при зверненні до державного нотаріуса Другої Харківської міської нотаріальної контори Волохіної О.В. із заявою про прийняття спадщини, позивачці стало відомо про існування заповіту нібито складеного спадкодавицею, яким вона все своє майно де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все на що на день смерті матиме право по закону, в тому числі належний житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, які розташовані в АДРЕСА_1 , земельний пай, заповіла ОСОБА_6 . Заповіт посвідчено сільським головою Миньківської сільської ради Валківського району Харківської області Ладоненко Н.Ф. та зареєстровано в реєстрі за № 103 від 05 жовтня 2005 року.

Позивач була здивована існуванням заповіту, оскільки з матір`ю завжди були дуже гарні відносини, хоча і жили окремо. Спадкодавиця ніколи не розповідала про намір оформити заповіт на користь сторонньої особи, навпаки наголошувала, що все майно яке їй належить залишить своїй онучці ОСОБА_7 .

На час коли, був складений заповіт матері позивачки було 69 років та вона мала проблеми з ногами, мало ходила і не виходила з подвір`я навіть в магазин. Відмовлялася переїхати проживати до м. Харкова та наголошувала на тому, що якщо вона залишить будинок то сусіди можуть відібрати у неї частину земельної ділянки біля її будинку.

На думку позивачки є всі підстави для визнання заповіту недійсним, так як заповідач весь час говорила, що заповіт буде складений на онуку ОСОБА_8 , тому її воля не відповідає її волевиявленню, вона не складала і не підписувала заповіт, підпис на заповіті не схожий на її підпис який зазначений в інших документах, що свідчить про підробку підпису у заповіті.

Також, під час з`ясування обставин щодо існування заповіту стало відомо, що 15 вересня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було укладено шлюб.

Позивачка вважає, що навіть якщо такий шлюб був дійсно укладено за волевиявленням матері то шлюб був фіктивним, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 ніколи не проживали як сім`я, у них не було наміру її створити, не вели спільний бюджет, фактичних шлюбних відносин не підтримували, жили окремим життям, спільного господарства не вели, один одного не підтримували та спільного майна у них не було. На час укладення шлюбу спадкодавиці було 76 років, а чоловіку з яким вона нібито уклала шлюб 62 роки.

Мати позивачки була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_2 в будинку де мала частину права власності. У грудні 2004 року переїхала проживати та зареєструвала своє місце проживання в АДРЕСА_1 .

Як зазначає представник позивача, згідно відмітки у паспорті ОСОБА_9 був зареєстрований в с. Миньківка з 05 липня 1997 року, проте вулиці та будинку не зазначено. Виходячи з того, що на момент місця його реєстрації будинок ще не належав ОСОБА_5 є підстави вважити, що в будинку АДРЕСА_1 він не був зареєстрований. А тим більше не міг спільно проживати із матір`ю позивачки з 2001 року, як це зазначено у довідці Миньківської сільської ради Валківського району Харківської області, яка була долучена під час розгляду іншої справи.

ОСОБА_5 не мала змоги укласти шлюб з ОСОБА_9 а тим більше подати заяву про укладення шлюбу та поставити свій підпис у актовому записі про шлюб № 1 від 15 вересня 2012 року. А навіть якщо і здійснила такі дії то без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Оскільки права позивача порушені діями ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємицею після його смерті є його донька ОСОБА_4 , яка є його правонаступницею.

Позивач та її представник в судовому засіданні проти закриття провадження в цій частині заперечували, вважають спір в цій частині нетотожним.

Представник відповідача в судовому засіданні послалась на наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині позовних вимог про визнання недійним шлюбу, просила провадження в цій частині закрити.

Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої ст. 12, частини першої ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною першою ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений 05 жовтня 2005 року сільським головою Минківської сільської ради Валківського району Харківської області Ладоненко Н.Ф. за реєстровим номером 103 та визнати недійним шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований 15 вересня 2012 року Минківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 1.

Разом із тим, з долучених до матеріалів справи документів вбачається, що провадженні Валківського районного суду Харківської області перебувала цивільна справа № 615/353/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Валківська міська рада Харківської області про визнання заповіту, правочину та шлюбу недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом

В обґрунтування підстав визнання шлюбу недійсним, позивачка зазначала, що протягом всього часу з 2004 по 2019 роки ОСОБА_9 та ОСОБА_5 спільно не проживали як чоловік та дружина, не вели спільне господарство, не мали спільний бюджет та побут, не мали взаємних прав та обов`язків. На думку позивачки, у ОСОБА_9 не було реального наміру створювати сім`ю з ОСОБА_5 , проживати з нею разом, набути права та обов`язки подружжя, дбати про добробут, здоров`я та моральний стан жінки, тому шлюб між ними вважає фіктивним, зареєстрованим без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, про що свідчить різниця у віці, проживання в різних кімнатах. Як вказала позивачка, метою укладення шлюбу ОСОБА_9 було заволодіння майном ОСОБА_5 , зокрема житловими будинками у селі та в місті Харкові, а також земельними ділянками. Крім цього, в порушення вимог ст.14 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 (в редакції, чинній на час укладення шлюбу), ст. 32-34 СК України ОСОБА_5 не подавала особисто заяву про реєстрацію шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, шлюб зареєстровано до закінчення одного місяця з дня подання заяви про державну реєстрацію шлюбу, не в приміщенні органу державної реєстрації актів цивільного стану без поважних причин, без особистої присутності нареченої ОСОБА_5 в момент реєстрації шлюбу, до того ж, не уповноваженою особою - секретарем сільської ради ОСОБА_10 , в паспортах не зроблені відмітки про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням прізвища, імені, по батькові і року народження другого з подружжя та місця і дати реєстрації шлюбу, що свідчить про наміри ОСОБА_9 приховати факт укладення шлюбу.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 25 серпня 2022 року по справі № 615/353/20 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Валківська міська рада Харківської області про визнання заповіту, правочину та шлюбу недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу №6343/2020/1945398 від 20.02.2020 1/8 частини автомобіля «Renault Trafic», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частини автомобіля «Renault Trafic», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні позову про визнання недійсним шлюбу, укладеного між ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого 15 вересня 2012 року Минківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 1 та скасування реєстрації актового запису здійсненого в реєстрі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції Харківської області за № 6, 28.09.2012 17:03:42 - відмовлено.

В задоволенні позову про визнання недійсним заповіту, складеного 05 жовтня 2005 року ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого сільським головою Минківської сільської ради Валківського району Харківської області Ладоненко Н.Ф. за реєстровим №103 - відмовлено.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 01 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Валківського районного суду Харківської області від 25 серпня 2022 року в оскаржуваній частині залишено без змін.

Порівняльний аналіз предмету спору у справі, що розглядається та у справі № 615/353/20 свідчить, що позовні вимоги в частині визнання недійним шлюбу укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зареєстрованого 15 вересня 2012 року Минківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 1 у обох справах є тотожними.

Тотожними є і склад сторін а також підстава позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначив, що існує установлена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII) зазначено, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду.

Ураховуючи викладене, беручи до уваги, що позовні вимоги в частині визнання недійним шлюбу між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованого 15 вересня 2012 року Минківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 1 у справі № 615/1273/23 та № 615/353/20 є тотожними, так як в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині позовних вимог про визнання недійним шлюбу.

Керуючись ст. ст. 200, 255, 258- 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Провадження у цивільній справі № 615/1273/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Валківська міська рада в частині позовних вимог про визнання шлюбу недійсним закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 28.07.2025 року.

Суддя А.М. Левченко