Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2025 Справа №607/23220/24 Провадження №2/607/279/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

за участю:

представника позивача Тернопільської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі: НСЗ України та ТОР Васильківська О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Тернопільської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України та Тернопільської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст позовної заяви

29 жовтня 2024 року Тернопільська окружна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України (далі НСЗ України) та Тернопільської обласної ради (далі ТОР) звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі КНП «ТОДКЛ» ТОР) про стягнення: 1) з відповідача на користь держави в особі НСЗ України кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 10 547,75 грн; 2) з відповідача на користь держави в особі ТОР кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 464 грн;

3) судові витрати (а.с. 2 15).

В обґрунтування позовних вимог Тернопільська окружна прокуратура зазначила, що слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0002232 від 14 вересня 2023 року, за результатами якого до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області було скеровано обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК України). Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 вересня 2023 року близько 21 год. 30 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21061», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався без пасажирів та без вантажу, крайньою лівою смугою руху по вул. Микулинецькій у напрямку вул. Чернівецької, що у м. Тернопіль, де наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг по вул. Микулинецька та вул. Подільська, мав намір виконати маневр повороту ліворуч на вул. Подільська. Під час руху, водій ОСОБА_1 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, завдати шкоди життю та здоров`ю громадян, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України). В цей час, правою смугою руху по вул. Микулинецькій, у напрямку вул. Замонастирського, тобто, назустріч руху автомобілю «ВАЗ 21061», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався технічно-справний мотоцикл «Lifan LF150», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував під керуванням неповнолітнього ОСОБА_2 . Перед початком виконання маневру повороту ліворуч, водій ОСОБА_1 , порушуючи вимоги пунктів 10.1., 16.13. ПДР України, не переконався, що це буде безпечним і не створюватиме небезпеки іншим учасникам руху, розпочав виконання маневру повороту ліворуч, виїхав на зустрічну смугу дороги, по якій рухався мотоцикл «Lifan LF150», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням ОСОБА_2 , тим самим створивши небезпеку для його руху та допустив із ним зіткнення. Таким чином, встановлено достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, тобто, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило неповнолітньому потерпілому ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року (справа № 607/3499/24) закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з примиренням потерпілого та обвинуваченого, цивільний позов не заявлявся, витрати на лікування потерпілого від злочину не відшкодовані.

Позивач вказує, що у інформації КНП «ТОДКЛ» ТОР № 496-01/11 від 29 травня 2024 року, витрати закладу охорони здоров`я на лікування ОСОБА_2 , становлять 11 011,75 гривень, з яких: 10 547,75 гривень вартість лікування за рахунок коштів НСЗ України (державний бюджет), 464 гривні за рахунок коштів обласного бюджету. Фінансування КНП «ТОДКЛ» ТОР здійснювалося НСЗ України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між ними договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 2188-Е123-Р000. Кошти перераховуються НСЗ України безпосередньо на рахунок лікарні. Частина коштів, зокрема на фінансування комунальних послуг лікарні, виділялися з обласного бюджету. КНП «ТОДКЛ» ТОР є юридичною особою, засновником і власником якої є Тернопільська обласна рада.

У частині порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором в суді автори позовної заяви звертають увагу на те, що воно здійснюється на підставі статті 131-1 Конституції України, частини четвертої статті 56 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, а тому невідшкодування витрат, здійснених КНП «ТОДКЛ» ТОР за рахунок державного та обласного бюджетів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , негативно впливає на фінансування лікування інших пацієнтів, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів.

Таким чином, після набрання законної сили ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року (справа № 607/3499/24) Тернопільською обласною радою, а також КНП «ТОДКЛ» ТОР, не вжито жодних заходів, в тому числі представницького характеру, щодо стягнення затрачених коштів на лікування потерпілого від злочину. Зважаючи на те, що уповноваженими органами не вжито жодних заходів, спрямованих на відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого, внаслідок чого не надходять кошти до державного та обласного бюджетів, в даному випадку порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій і такі витрати негативно впливають на фінансування лікування інших хворих, порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій.

2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив

Відповідач ОСОБА_1 своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 ЦПК України, не скористався.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: КНП «ТОДКЛ» ТОР своїм правом на надання пояснень щодо позову, що передбачене статтею 181 ЦПК України, не скористалася.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2024 року відкрито провадження у цій цивільній справі Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 88).

Суд протокольною ухвалою від 14 січня 2025 року закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду по суті (а.с. 125).

У судовому засіданні представник позивача Тернопільської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі: НСЗ України та ТОР Васильківська О. А. позов підтримала у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та просила його задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила, а від НСЗ України та Тернопільської обласної ради надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 93, 94, 101, 102).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 306, № 595, № 950, № 264, № 200, № 768, № 494, де вказано «адресат відсутній за вказаною адресою», а також оголошеннями про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме (а.с. 108, 112, 115, 119, 124, 130, 131, 136, 138, 141, 142, 145).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: КНП «ТОДКЛ» ТОР в судове засідання не з`явилася, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, однак, подала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника за наявними в матеріалах справи документами (а.с. 100, 122, 133).

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 128 ЦПК України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою (частина перша); судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (частина п`ята); у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (пункт 2 частини сьомої); днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункти 1 4 частини восьмої).

Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа № 760/25978/13-ц).

Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа № 361/8331/18).

Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року (справа № 607/3499/24) клопотання про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК України, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження № 0002232 від 14 вересня 2023 року за даним фактом закрито. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертиз на суму 19 243,52 грн (а.с. 84, 85).

Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 червня 2024 року, ТОР , НСЗ України 42032422, КНП «ТОДКЛ» ТОР 02001305 (а.с. 57 65).

Відповідно до пункту 1.4. Статуту Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, затвердженого рішенням Тернопільської обласної ради № 336 від 10 листопада 2021 року, власником, засновником та органом управління підприємства є ТОР. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним засновнику, а в галузевому відношенні підпорядковується департаменту охорони здоров`я Тернопільської обласної державної адміністрації в межах повноважень, визначених чинним законодавством України (а.с. 16 25).

02 лютого 2023 року між НСЗ України та КНП «ТОДКЛ» ТОР було укладено договір № 2188-Е123-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій (а.с. 49 56).

14 травня 2024 року Тернопільська окружна прокуратура звернулася із листом

№ 50-89-4091ВИХ-24 до генерального директора КНП «ТОДКЛ» ТОР, в якій просила вказати витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Визначити з цієї загальної суми окремо витрати, що підлягають стягненню в обласний бюджет ТОР та Державний бюджет України. Якщо фінансування лікування пацієнта та надання медичних послуг здійснювалося частково за рахунок коштів НСЗ України та частково за рахунок коштів обласного бюджету (а.с. 26 31).

27 травня 2024 року КНП «ТОДКЛ» ТОР надало відповідь за № 490-01/02, в якій вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні у ортопедо-травматологічному дитячому відділенні з травматологічним пунктом КНП «ТОДКЛ» ТОР з 13 вересня 2023 року по 18 вересня 2023 року. Проведено 5 ліжко-днів. Вартість витрат на лікування становить 11 011,75 грн, з яких: 10 547,75 грн до державного бюджету; 464 гривні до обласного бюджету (а.с. 32).

Згідно листа КНП «ТОДКЛ» ТОР «Про надання інформації» № 496-01/11 від 29 травня 2024 року адресованого керівнику Тернопільської окружної прокуратури, в якому зазначили, що витрати закладу охорони здоров`я на проведення стаціонарного лікування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становлять 11 011,75 гривень, з яких: 10 547,75 гривень до державного бюджету; 464 гривні до обласного бюджету. На сьогодні КНП «ТОДКЛ» ТОР будь-які заходи позовного характеру, спрямовані на відшкодування ОСОБА_1 витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вживалися, тому, відповідно вказані витрати не відшкодовані (а.с.33).

25 липня 2024 року Тернопільська окружна прокуратура звернулася із листом

№ 50-89-6382ВИХ-24 до генерального директора КНП «ТОДКЛ» ТОР, у якому вказано, що виключно з метою встановлення підстав для представництва в суді інтересів держави в особі ТОР та КНП «ТОДКЛ» ТОР, керуючись частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, та висловлено прохання до 15 серпня 2024 року надіслати на їхню адресу інформацію про те, чи зверталось КНП «ТОДКЛ» ТОР до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат на лікування потерпілого від злочину, якщо так, то надати відповідні підтверджуючі документи, якщо ні, то просять повідомити, чи вживатимуться КНП «ТОДКЛ» ТОР заходи щодо стягнення вказаних витрат, шляхом подання відповідної позовної заяви до суду (а.с. 34 36).

25 липня 2024 року Тернопільська окружна прокуратура звернулася із листом

№ 50-89-6381ВИХ-24 до НСЗ України, та 26 липня 2024 року із листом № 50-89-6391ВИХ-24 до ТОР, в яких вказано, що з метою встановлення підстав для представництва в суді інтересів держави в особі Тернопільської обласної ради та НСЗ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору КНП «ТОДКЛ» ТОР, про стягнення з ОСОБА_1 витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, на суму 11 011,75 гривень, та висловлен прохання до 22 серпня 2024 року надіслати на електронну адресу прокуратури інформацію про те, чи буде звертатися НСЗ України до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат на лікування потерпілого від злочину, якщо ні, то з яких причин (а.с. 38 40, 42 46).

Згідно відповіді ТОР № 09-712 від 29 липня 2024 року, КНП «ТОДКЛ» ТОР не інформувало ТОР з приводу понесених витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 ; у зв`язку з цим і відсутністю коштів на сплату судового збору ТОР не зверталась до суду з позовом про стягнення відповідних витрат із ОСОБА_1 . ТОР не заперечила щодо пред`явлення Тернопільською окружною прокуратурою відповідного цивільного позову (а.с. 41).

У відповіді КНП «ТОДКЛ» ТОР № 709-01/11 від 08 серпня 2024 року повідомлено, що на сьогодні КНП «ТОДКЛ» ТОР будь-які заходи позовного характеру, спрямовані на відшкодування ОСОБА_1 витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 . Крім того у відповіді висловлено прохання здійснити представництво інтересів держави в суді у відповідному провадженні (а.с. 37).

Як вказано у відповіді НСЗ України № 30650/2-16-24 від 10 вересня 2024 року, з огляду на норми Положення про НСЗ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року № 1101, НСЗ України не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину; НСЗ України не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінальних правопорушень та готова до співпраці, в межах повноважень (а.с. 47, 48).

17 вересня 2024 року Тернопільська окружна прокуратура звернулася із запитом

№ 50-89-8014ВИХ-24 до УДМС України в Тернопільській області про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані ОСОБА_1 (а.с. 71).

19 вересня 2024 року УДМС України в Тернопільській області надало відповідь

№ 6101.6-3668/6101.1.1-24 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 72).

03 жовтня 2024 року та 11 жовтня 2024 року Тернопільська окружна прокуратура звернулася із листами № 50-89-8626ВИХ-24, № 50-89-8623ВИХ-24, № 50-89-8870ВИХ-24 та № 50-89-8871ВИХ-24 до НСЗ України та ТОР, в яких вказали, що відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, з метою захисту інтересів держави в особі ТОР та НСЗ України будуть вживатися заходи представницького характеру шляхом пред`явлення позовної заяви до суду до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, на суму 11 011,75 гривень, з них: 10 547,75 гривень на користь НСЗ України; 464 гривні на користь ТОР (а.с. 66, 67, 73, 74).

21 жовтня 2024 року ТОР відповіддю № 9088-24 не заперечила щодо пред`явлення вказаного позову (а.с. 76).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Право на звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (стаття 55), Цивільному кодексі України (далі ЦК України) (стаття 16), ЦПК України (стаття 4).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд на підставі статей 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні були встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

Згідно з частинами першої та третьою статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року№ 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю медіа, а також політичних партій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції. Представництво інтересів держави у суді у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави здійснюється прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, а у визначених законом випадках прокурорами Офісу Генерального прокурора в порядку та на підставах, визначених ЦПК України.

Частина третя четверта статті 56 ЦПК України передбачає, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2024 року (справа № 607/3499/24) клопотання про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження задоволено. (а.с. 84, 85).

Потерпілим у цьому кримінальному провадженні є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вказано в частині шостій статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів

статей 11, 22, 599, 1166 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Як було зазначено, з листів Тернопільської окружної прокуратури, досліджених у судовому засіданні, вбачається, що прокурор звертався до генерального директора КНП «ТОДКЛ» ТОР, НСЗ України та ТОР з вимогою повідомити, чи будуть останні самостійно заявляти позов до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_2 , які понесло КНП «ТОДКЛ» ТОР. У відповідях на ці листи прокурора, КНП «ТОДКЛ» ТОР, НСЗ України та ТОР, повідомили, що з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_2 , до суду не зверталися, відповідно не заперечують щодо звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, з урахуванням судової практики щодо представництва прокурора в суді при зверненні з позовом в інтересах держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року, справа № 912/2385/18, постанова Верховного Суду від 26 травня 2021 року, справа № 926/14/19), та те, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, суд вважає звернення прокурора з позовом обґрунтованим та законним.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина друга статті 1191 ЦК України визначає, що держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.

Згідно статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07 липня 1995 року № 11 питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я». Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Кількість ліжко днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального заклад. До справи має бути приєднана довідка розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» від 16 липня 1993 року№ 545, передбачено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Згідно з вимогами пункту 4 вказаного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Згідно даних КНП «ТОДКЛ» ТОР ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні у ортопедо-травматологічному дитячому відділенні з травматологічним пунктом КНП «ТОДКЛ» ТОР з 13 вересня 2023 року по 18 вересня 2023 року; проведено 5 ліжко-днів, вартість витрат на лікування становить 11 011,75 гривень, з яких: 10 547,75 гривень до державного бюджету; 464 гривні до обласного бюджету

Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт витрат, понесених медичним закладом на стаціонарне лікування. Отже, витрати на лікування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для КНП «ТОДКЛ» ТОР складають 11 011,75 гривень.

Винна особа зобов`язана відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину особи, тому невідшкодування ОСОБА_1 до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 коштів є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування.

Згідно частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вказано в частинах першій та другій статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні широкого профілю здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між діями відповідача ОСОБА_1 , який спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_2 , та перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні існує відповідний причинно-наслідковий зв`язок.

Відповідач не надав жодних доказів, які б спростовували обставини, наведені у позовній заяві.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Враховуючи вищенаведене, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та надавши правову оцінку зібраним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути витрати на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 11 011,75 гривень, які завдані кримінальним правопорушенням та які відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки, Тернопільська окружна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі: НСЗ України та ТОР звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції слід покласти на відповідача та стягнути в користь держави 3 028 гривень.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до вимог статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 78, 81, 89, 141, 223, 258 268, 273 274, 280 289, 352 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов Тернопільської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України та Тернопільської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 10 547 (десять тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок, які перерахувати в дохід державного бюджету на рахунок: UA0026011; , отримувач ГУК у м. Києві/Шевченківський район/24060300, банк отримувача Казначейство України, код класифікації доходів бюджету «Інші надходження», витрати на лікування ОСОБА_2 .

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь держави в особі Тернопільської обласної ради кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 464 (чотириста шістдесят чотири) гривні, в дохід обласного бюджету на рахунок: UA0019001; , отримувач ГУ Державної казначейської служби у Тернопільській області, код бюджетної класифікації 21080500 «Інші надходження», витрати на лікування ОСОБА_2 .

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

5. Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

6. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

7. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

9. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

10. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

11. Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

12. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

13. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строку з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 липня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Тернопільська окружна прокуратура, адреса місцезнаходження: бульвар Тараса Шевченка, 7, м. Тернопіль, .

В інтересах держави в особі:

Національна служба здоров`я України, адреса місцезнаходження: проспект Степана Бандери, 19, м. Київ, код ЄДРПОУ.

Тернопільська обласна рада, адреса місцезнаходження: вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, адреса місцезнаходження: вул. Академіка Сахарова, 2, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяТ. І. Якімець