ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4434/25 Справа № 206/2608/22 Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А.О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпроський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Халаджи О.В.

суддів: Космачевської Т.В., Никифоряка Л.П.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року у цивільній справі цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електростанція» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку, надбавки за безперервний стаж роботи (судя першої інстанції Сухоруков А.О., повний текст рішення складено 05 грудня 2022 року),

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку, надбавки за безперервний стаж роботи, в якому просив суд:

- визнати незаконним наказ ВП ЗАЕС № 226-кз від 13.06.2022 р.;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»;

- стягнути з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за період з 16.07.2019 р. по 16.07.2020 р. тривалістю 4 календарні дні, з 16.07.2020 р. по 16.07.2021 р. тривалістю 28 календарних днів, з 16.07.2021 р. по 10.02.2022 р. тривалістю 17 календарних днів;

- стягнути з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 20.05.2022 р. по 13.06.2022 р.

- стягнути з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь ОСОБА_1 надбавку за безперервний стаж роботи у електроенергетичній галузі за березень, квітень, травень та червень 2022 р.

- стягнути з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року, у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі.

На вказані судові рішення, позивачем була подана касаційна скарга.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі скасовано.

Ухвалено в зазначеній частині позовних вимог нове рішення про задоволення позову.

Визнано незаконним наказ відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 226-кз від 13 червня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заробітної плати, здійснення компенсації за невикористану відпустки скасовано.

Справу № 206/2608/22 в зазначеній частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення надбавки залишено без змін.

20 лютого 2025 року цивільна справа №206/2608/22 надійшла до Дніпровського апеляційного суду (м.Дніпро).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2025 року прийнято відмову від позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» у частині стягнення з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку за період з 16.07.2019 р. по 16.07.2020 р. тривалістю 4 календарні дні, з 16.07.2020 р. по 16.07.2021 р. тривалістю 28 календарних днів, з 16.07.2021 р. по 10.02.2022 р. тривалістю 17 календарних днів, визнати не чинним рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року в цій частині та закрити провадження у цивільній справі щодо цих вимог.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення без змін.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Слід зазначити те, що апеляційний перегляд здійснюється лише в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимущеного прогулу, оскільки стосовно вимог компенсацїі за невикористану відпустку провадження у зв`язку із відмовою позивача від вказаних вимог закрито.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 16 липня 2000 року ОСОБА_1 працював у ВП «Запорізька АЕС» НАЕК «Енергоатом» та з 18 вересня 2015 року переведений на посаду заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління, загальноцеховий персонал юридичного управління, промперсонал.

Наказом ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Запорізька АЕС» від 11 лютого 2022 року № 465-к ОСОБА_1 з 20 травня 2020 року поновлено на посаді заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління на виконання рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого 2022 року по справі №316/1962/20.

Відповідно до наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Запорізька АЕС» №1287 «Про впорядкування організації та режиму роботи персоналу в умовах карантинних обмежень» з 16 жовтня 2020 року для працівників ВП «Запорізька АЕС» на період карантинних обмежень введено форми роботи, зокрема пунктом 2.2 передбачено роботу у віддаленому доступі (вдома) за наявності організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи вдома. Відповідно до пункту 3 наказу передбачено зміну П для персоналу, який працює вдома згідно з пункту 2.2. цього наказу.

Розпорядженням головного юрисконсульта ? начальника юридичного управління Манцурової І. № 15 від 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 з 17 лютого 2022 року до особливого розпорядження встановлено графік роботи 1-«П» через відсутність допуску до виконання особливих робіт. На виконання пункту 2 зазначеного розпорядження ОСОБА_1 була надана адреса особистої електронної пошти для забезпечення комунікації. Позивач ознайомлений з цим розпорядженням особисто.

17 лютого 2022 року ОСОБА_1 ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення у зв`язку зі зміною в організаційній структурі ВП «Запорізька АЕС» та штатному розписі юридичного управління та актом пропозиції варіантів працевлаштування.

Розпорядженням головного юрисконсульту начальника управління Манцурової І. № 19 від 01 березня 2022 року, зокрема ОСОБА_4 встановлено з 14 березня 2022 року графік роботи «1-Н»: з понеділка по четвер з 7:15 до 16:30, в п`ятницю з 7:15 до 15:15 з обідньою перервою з 12:00 до 13:00.

У зв`язку із неявкою до зовнішнього адміністративного корпусу ВП «Запорізька АЕС» Савенка Є .В. для ознайомлення з документами було складено акт «Про неявку ОСОБА_5 та ОСОБА_1 для ознайомлення з документами» від 18 квітня 2022 року.

Аналогічний акт «Про неявку ОСОБА_1 для ознайомлення з документами» було складено 22 квітня 2022 року.

27 квітня 2022 року та 28 квітня 2022 року на електронну адресу позивача направлялись листи з інформацією «Про надання вакансій» № 03-48/6719 та № 03-48/6776 відповідно.

08 травня 2022 року ОСОБА_1 шляхом направлення листа на електронну пошту повідомив відповідачу, що він надає згоду на переведення його на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаенс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» та направив заяви на ім`я т.в.о. генерального директора ВП «Запорізька АЕС» Ігоря Мурашова та т.в.о. президента ДП «НАЕК «Енергоатом» Петра Котіна про його переведення на цю посаду.

Листом ДП «НАЕК «Енергоатом» від 17 травня 2022 року № 03-48/7322, направленим позивачу на електронну пошту, ОСОБА_1 запрошено до підприємства 18 травня 2022 року для написання заяви про надання відпустки з попередженням, що у разі неявки відсутність буде розцінена як невиконання вимог роботодавця.

На електронну пошту відповідача 18 травня 2022 року надійшло повідомлення ОСОБА_1 «Про надання відпусток ОСОБА_1 », в якому він зазначив, що двічі скористався написанням заяв про надання відпусток, а також повідомив про об`єктивну неможливість прибуття до адміністративного корпусу ЗАЕС у зв`язку із відчуттям небезпеки для власного життя.

18 травня 2022 року ОСОБА_1 до адміністративного корпусу ВП «Запорізька АЕС» не з`явився, про що було складено «Акт про неявку ОСОБА_6 для ознайомлення з документами та оформлення заяви про надання відпустки».

18 травня 2022 року складено акт «Про відвідування на дому ОСОБА_1 для ознайомлення з документами та оформлення заяви про надання відпустки», відповідно до якого представники ВП «Запорізька АЕС» відвідали ОСОБА_1 вдома з 13:30 год по 13:40 год, двері квартири представникам ВП «Запорізька АЕС» ніхто не відкрив.

Листом від 19 травня 2022 року № 03-48/7426, надісланим на електронну пошту ОСОБА_1 , він був запрошений до зовнішнього адміністративного корпусу ВП «Запорізька АЕС» на 20 травня 2022 року об 11:00 год для проведення співбесіди на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаєнс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом» у дистанційному режимі.

Згідно з актом про відвідування на дому ОСОБА_1 для ознайомлення з процедурою проведення співбесіди на посаду та надання довідкової інформації від 20 травня 2022 року вбачається, що при відвідуванні позивача вдома з 08:00 год по 08:30 год двері квартири представникам ВП «Запорізька АЕС» ніхто не відкрив.

20 травня 2022 року ОСОБА_1 шляхом направлення листа на електронну пошту повідомив відповідачу, що він підтверджує заяви про переведення на обрану посаду, але не з`явиться на співбесіду, оскільки відчуває реальну небезпеку для власного життя, надав інформацію щодо кваліфікації та трудового стажу.

20 травня 2022 року складено акт про відвідування на дому ОСОБА_1 для ознайомлення з актом про непроведення співбесіди із заступником начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління ВП «Запорізька АЕС» з метою визначення можливості переведення його на посаду заступника директора департаменту економічної безпеки та комплаєнс політики Дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом», відповідно до якого представники ВП «Запорізька АЕС» знову відвідали ОСОБА_1 вдома, з 13-30 до 16-00 двері ніхто не відчинив.

30 травня 2022 року на електронну пошту ОСОБА_1 відповідачем направлено лист № 03-48/7828 «Про надання пояснень щодо відсутності на робочому місці», яке визначено розпорядженням головного юрисконсультаначальника управління Манцурової І. від 01 березня 2022 року № 19, а саме вдома, у відповідь на який позивачем 31 травня 2022 року на електронну пошту направлені пояснення щодо обставин дистанційної роботи 20 травня 2022 року на ім`я т.в.о. генерального директора ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» Мурашова І.

03 червня 2022 року на електронну пошту позивача відповідачем направлено лист № 03-48/8051 «Про надання пояснень щодо відсутності на робочому місці», де позивачу запропоновано надати пояснювальну записку на ім`я президента ДП «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_7 щодо відсутності на робочому місці 20 травня 2022 року, яке визначено розпорядженням головного юрисконсульта-начальника управління Манцурової І. від 01 березня 2022 року № 19, а саме вдома. У відповідь на який позивач 31 травня 2022 року на електронну пошту направив пояснення щодо обставин дистанційної роботи 20 травня 2022 року та невідкриття дверей власного житла.

Наказом президента ДП «НАЕК «Енергоатом» № 226-кз від 13 червня 2022 року ОСОБА_1 з 13 червня 2022 року звільнено з посади начальника управління (з аналітично правової роботи) юридичного управління на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України у зв`язку з порушенням трудової дисципліни відсутності на робочому місці 20 травня 2022 року більше трьох годин без поважних причин.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У частині першій статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. З Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

6 червня 2019 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), в якій відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16. ВП Верховного Суду прийшла до висновку, що встановлений статтею 117КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1цьогоКодексуроз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 (далі - Порядок) (з подальшими змінами та доповненнями).

За змістом пункту 2 Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Так, відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що наказом президента ДП «НАЕК «Енергоатом» № 226-кз від 13 червня 2022 року ОСОБА_1 з 13 червня 2022 року звільнено з посади начальника управління (з аналітично правової роботи) юридичного управління на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України у зв`язку з порушенням трудової дисципліни відсутності на робочому місці 20 травня 2022 року більше трьох годин без поважних причин.

Постановою Верховного Судуу складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі скасовано.

Ухвалено в зазначеній частині позовних вимог нове рішення про задоволення позову.

Визнано незаконним наказ відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» № 226-кз від 13 червня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління (з аналітично-правової роботи) юридичного управління відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Відповідно до ч.4-5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Отже враховуючи викладене, колегія суддів вважає. що з урахування того, що позивача було поновлено на роботі, останньому належність до виплати середній заробіток за час вимущеного прогулу.

Відповідно до положень п.п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: з) вимушеного прогулу. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно із п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08 лютого 1995 року (з подальшими змінами і доповненнями), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки, виданої ОСОБА_1 вбачається, що його середня заробітна плата за період з 01.04.2022 року по 31.05.2022 року склала 46407,57, середньоденна 2158,49 грн.

Колегія суддів не враховує посилання представника позивача, стосовно визначеної нею суми, оскільки згідно постанови №100 КМУ, розрахунок для середньоденного заробітку здійснюється із нарахованих сум за два останніх місяці перед звільненням, а ОСОБА_8 здійснювала розрахунок за лютий-березнь 2022 року. До того ж питання про надбавки за особливі умови праці вирішується в іншому провадженні, а тому судом не враховується.

Суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, за висновками Верховного Суду у постанові Великої Палати від 08 грудня 2021 року, викладеними у справі № 9901/407/19, слідуючи усталеній судовій практиці, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу за цими висновками підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню з цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (за загальним правилом 18 відсотків). Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу.

Період вимушеного прогулу позивача тривалістю шість місяців становить період часу з 14 червня 2022 року по 14 грудня 2022 року, що складає 128 робочих дня, відтак, загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає виплаті позивачу становить 276 286,72 грн. (128 робочих дня х 2158,49 грн.) з утриманням із визначених сум установлених законодавством України податків і зборів.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо касаційна інстанція, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або змінює судові рішення повністю або частково (стаття 412 ЦПК України), цей суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (стаття 411 ЦПК України) або постановлено будь яке інше судове рішення, крім передбаченого статтею 412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімумудля працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, -у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п/п 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року з апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання позовної заяви)за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У вказаному позові оскаржуються вимоги немайнового характеру та майнового характеру.

Станом на 01 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2 481 грн.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Верхового Суду від 29 січня 2025 року ОСОБА_1 , було поновлено на роботі, та враховуючи, що цивільну справу було направлено на новий розгляд в частині серенього заробітку, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пов`язаний із розглядом даної справи:

3770,24 грн., за вимогу про поновлення на роботі.

10498,87 грн. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимущеного прогулу, а всього підлягає стягненню судовий збір у розмірі 14269,11 грн.

Керуючись ст.ст.141 367, 374,376,381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року в частині відмови у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимущеного прогулу у розмірі 276286 грн. 72 коп.з утриманням із цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код ) на користь держави судовий збір у розмірі 14269 грн. 11 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складено 23 липня 2025 року.

Головуючий-суддя О.В. Халаджи