25.07.2025 Справа № 756/5869/25
Справа № 756/5869/25
Провадження № 2-др/756/122/25
25 липня 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., розглянувши заяву представника позивача - адвоката Напрієнко Марини Вікторівни, про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.07.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2024 року по березень 2025 року у розмірі 7 892,90 грн.

09.07.2025 представник позивача - адвокат Напрієнко М.В., звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 60 000,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначила, що з метою забезпечення представництва інтересів позивача в суді у вказаній справі між нею та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правничої допомоги від 14.04.2025, у якому передбачено, що розмір гонорару за надані послуги визначається на підставі детального розрахунку вартості виконаних робіт, який зазначається в Актах приймання-передачі наданих послуг (наданої правничої допомоги). Згідно з Актом № 1 приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) позивачу були надані послуги з професійної правничої допомоги на суму 60 000,00 грн., а отже у позивача виникло зобов`язання по сплаті вказаної суми гонорару за отримані послуги. У зв`язку з викладеним представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.

17.07.2025 представник відповідача надіслала до суду заперечення, в яких просила відмовити позивачу у стягненні з відповідача судових витрат на правничу допомогу. Зазначила, що позовна заява була підписана самим позивачем, що, на її думку, свідчить про те, що підготовка і подання позову відбувалися без участі адвоката, при цьому справу було розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вважала суму заявлених витрат необґрунтованою і неспівмірною з характером та складністю справи. Додатково зазначила, що позивачем не надано доказів сплати заявлених витрат. Під час ухвалення додаткового рішення просила врахувати фінансовий стан сторін, зокрема, обмежений дохід відповідача, а також перебування на її утриманні ще однієї дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, без виклику сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.07.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2024 року по березень 2025 року у розмірі 7 892,90 грн.

За приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 (провадження 61-10774св18).

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2025 між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Напрієнко М.В. було укладено Договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до пункту 2.1. Договору сторони погодили, що оплата правничої допомоги за дорученням, визначеним у п. 1.1. цього Додаткового договору, здійснюється на підставі фактично наданих послуг та понесених витрат.

Розмір гонорару за надані послуги визначається на підставі детального розрахунку вартості виконаних робіт, який зазначається в Акті приймання-передачі наданих послуг (наданої правничої допомоги). Такі Акти складаються та підписуються сторонами після завершення певного етапу робіт (п. 2.2. Договору).

Згідно з п. 2.3. Договору оплата гонорару здійснюється клієнтом не раніше підписання сторонами відповідного Акта приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) від 08.07.2025 під час розгляду цивільної справи № 756/5869/25 загальна вартість одержаних послуг з правничої допомоги становить фіксовану суму 60 000,00 грн.

Згідно з детальним описом та Актом № 1 приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) зміст наданих адвокатом Напрієнко М.В. послуг складається з наступного: правовий аналіз наданих замовником матеріалів та документів, вивчення актуальної судової практики у справах про стягнення неустойки (пені) за просторочення сплати аліменті; правовий аудит спірних правовідносин, визначення та узгодження правової позиції у справі; підготовка та складання позовної заяви; аналіз відзиву на позовну заяву; підготовка та складання відповіді на відзив.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 дійшла висновку, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Верховного Суду від 01.02.2023 у справа № 160/19098/21).

Положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19.

Зважаючи на викладене, даючи оцінку зазначеним вище аргументам, ураховуючи складність та значення справи для сторін, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, обсяг проведеної представником позивача роботи, ураховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, майнового стану сторін, критерію необхідності таких робіт та їх значимості для справи, беручи до уваги заперечення сторони відповідача щодо неспівмірності заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вважає, що справедливим, співмірним та обґрунтованим розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача є 8 000,00 грн., у зв`язку з чим заява представника позивача підлягає задоволенню частково.

При цьому, оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу судом враховано, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу адвоката, які включають послуги: правовий аналіз наданих замовником матеріалів та документів, вивчення актуальної судової практики у справах про стягнення неустойки (пені) за просторочення сплати аліменті; правовий аудит спірних правовідносин, визначення та узгодження правової позиції у справі зводяться фактично до єдиної дії - формування правової позиції позивача та є складовими підготовки позовної заяви та доданих до неї документів (доказів) і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги.

Також суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано доказів реальної сплати заявлених витрат, оскільки відповідно до позиції Верховного суду, викладеній у його постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, діюче законодавство передбачає нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Череда Т.М. також просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

На доведення понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правничої (правової) допомоги від 20.05.2025; Акт наданих послуг від 28.05.2025 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 20.05.2025, у якому сторони погодили, що у період з 20.05.2025 по 28.05.2025 ОСОБА_2 надані юридичні послуги на загальну суму 2 000,00 грн., та які складаються з наступного: правової консультації, аналізу фактичних обставин справи, формування доказової бази, підготовки (складання) відзиву на позовну заяву, надання правової консультації про процесуальні права та обов`язки учасника справи; детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги по справі № 756/5869/25 від 28.05.2025; рахунок на оплату від 27.05.2025 та платіжну інструкцію № @PL683948 від 27.05.2025 на суму 2 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що у рішенні від 01.07.2025 судом не вирішено питання про судові витрати, понесені відповідачем, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 804,10 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 263-265, 270, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Напрієнко Марини Вікторівни, про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині у задоволенні вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 804 (вісімсот чотири) гривні 10 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Тиха