У Х В А Л А

24 липня 2025 року м. Київ

Справа №761/10514/21

Провадження №22-з/824/974/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Верланова С.М., Поліщук Н.В.

розглянув заяву представника ОСОБА_1 - Молявко Олесі Михайлівни про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В

Постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 902,44 грн.

23 червня 2025 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Молявко О.М. засобами поштового зв`язку було подано заяву про ухвалення апеляційним судом додаткового судового рішення, в якій вона просить стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 12000 грн, згідно долучених до матеріалів апеляційної скарги доказів понесених витрат, та витрати за проведення експертизи за рішенням суду у сумі 6606,95 грн. У додатку до цієї заяви долучена копія квитанції від 28 липня 2022 року про сплату ОСОБА_1 на рахунок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз суми в розмірі 6606,95 грн та докази направлення цієї заяви іншим учасникам справи.

ПозивачОСОБА_3 та третя особа - ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант» правом на подання заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат не скористались.

В порядку визначеному ч.3 ст. 270 ЦПК України (в редакції Закону № 4508-IX від 18 червня 2025 року) додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення

Враховуючи, що для ухвалення додаткового рішення посталено виключно питання про судові витрати, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд вказаного питання без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

В порядку визначеному ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/129 наведено правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №922/2821/18 зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення частин третьої-п`ятої статті 141 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №161/5317/18 містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

Особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі №916/24/18).

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу (постанова Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі №927/26/18).

За загальним правилом, додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувалися докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

З огляду на вказані вище норми закону, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів.

Результат аналізу вказаних норм процесуального права дає підстави зробити висновок про те, що клопотання (заява) про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції може бути заявлено (подано) на будь-якій стадії судового процесу (як в апеляційній скарзі, відзиві, так і окремою заявою (клопотанням)), але за умови - до закінчення судових дебатів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при зверненні з апеляційною скаргою не подавав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, та не робив таку заяву. Також в матеріалах справи до ухвалення судового рішення апеляційним судом були відсутні дані про розмір понесених відповідачем витрат за проведену судову експертизу у справі.

В судовому засіданні апеляційного суду 18 червня 2025 року представником відповідача разом з документами на підтвердження повноважень були подані договір про надання правничих послуг від 24 жовтня 2024 року, додаткова угода № 1 від 24 жовтня 2024 року, в якій визначений фіксований розмір вартості наданих послуг в суді апеляційної інстанції в розмірі 12000 грн та акт виконаних робіт від 24 жовтня 2024 року.

Відносно суми витрат понесених з оплатою послуг судової експертизи, то стороною відповідача копія квитанції про здійснення таких витрат була додана лише до заяви про ухвалення додаткового судового рішення. До цього з матеріалів справи вбачається покладення на відповідача обов`язку щодо здійснення цієї оплати, проте дані про вартість послуг та здійснення їх відповідачем відсутні. Тобто, лише в заяві про ухвалення додаткового рішення, яка була надіслана до Київського апеляційного суду 23 червня 2025 року, тобто після прийняття судом постанови від 18 червня 2025 року за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача, представник відповідача - Молявко О.М. вперше просить здійснити відшкодування судових витрат, понесених відповідачем за проведення експертизи в суді першої інстанції.

Колегія суддів враховуючи відсутність здійснення стороною відповідача попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс, і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а також відсутність заяви, здійсненої в належній формі в судовому засіданні та відсутність відповідного прохання в судових дебатах, вважає відсутніми підстави для ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Колегія суддів зауважує, що у цьому конкретному випадку саме сторона відповідача, яка не зазначила в апеляційній скарзі (або в інших поданих до прийняття апеляційним судом постанови по суті спору процесуальних документах) про її намір стягнути з іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу і не надала попередній (орієнтовний) розрахунок суми цих витрат, які відповідач поніс та які очікує понести у зв'язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а в подальшому також несвоєчасно подала заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, - несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.134, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Заяву представника ОСОБА_1 - Молявко Олесі Михайлівни про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач: В.В. Соколова

Судді: С.М. Верланов

Н.В. Поліщук