ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/5353/21 Головуючий суддя І інстанції Гуменний З. І.
Провадження № 22-ц/818/23/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: позики, кредиту, банківського вкладу, з них
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 серпня 2023 року, по справі № 636/5353/21, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики від 02.04.2021 у розмірі 266470,00 грн. та в рахунок стягнення штрафу за невиконання боргових зобов`язань у розмірі 266470,00 грн., а всього 532940,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що він 02.04.2021 надав відповідачу у борг кошти в сумі 10000,00 доларів США, що в еквіваленті 266470,00 грн. Того ж дня між ними був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач зобов`язалася повернути борг не пізніше 21 вересня 2021 року. Позивач зазначив, що відповідач, посилаючись на свої фінансові труднощі, відмовилась виконувати взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу. Також позивач просить стягнути передбачені п. 4.1 договору позики встановлену відповідальність за невиконання обов`язку штраф у розмірі 100 % від несплаченої суми позики, що дорівнює 10000 доларів США.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 02.04.2021 у розмірі 266470 грн та в рахунок стягнення штрафу за невиконання боргових зобов`язань у розмірі 266470 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у сумі 5329 грн 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовна заява не відповідала вимогам ст.175 ЦПК України.

Вказує, що вона не отримувала будь яких повідомлень суду про дату і час розгляду справи, рішень про відкриття провадження та копій позовних заяв, тому не могла з`явитись по незалежним від неї причинам. Таким чином, вона була позбавлена можливості знати про час і місце розгляду справи, та не могла подати відзив на позовну заяву.

Стверджує, що ніколи не зустрічалась із позивачем, не підписувала із ним договорів позики, не отримувала від нього грошових коштів.

Вказує, що є інвалідом дитинства другої групи і має у власності нерухоме майно саме квартиру у якій зареєстрована та проживає.

Перед відкриття судової справи до неї звертались невідомі люди і пропонували продати або обміняти мою квартиру, одна вона категорично відмовилась це робити. Вважає, що позивач є фігурантом шахрайських схем і використовується вказаними невідомими особами.

Вважає за необхідне та доцільне призначення та проведення у цій справі судової почеркознавчої експертизи з приводу виконання нею підписів договору позики та інших документів, які маються у матеріалах справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, відповідача та її представника, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не повністю відповідає.

Суд першої інстанції своє рішення мотивував наступним.

Своїх зобов`язань за договором позики відповідачка ОСОБА_1 не виконала, та грошові кошти, отримані у позикодавця, не повернула.

ОСОБА_1 має непогашену суму боргу перед ОСОБА_2 у розмірі 10000,00 доларів, що еквівалентно 266470,00 грн. за офіційним курсом Національного банку України станом на 22.11.2021, про що вказано у позові. Крім того, відповідач має сплатити позивачу штраф, передбачений договором.

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками та наведеним у рішенні суду їх обґрунтуванням.

За положеннями ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається (ст.525 ЦК України).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст.611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 ЦК України(ч.2ст. 509 ЦК України), якими в тому числі є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, а його зміст становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст.627,628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики та додатки до нього вважається укладений між заявником - позикодавцем та боржником - позичальником, оскільки згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, з визначених родовими ознаками, на підставі чого, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, позичальником було надано розписку про отримання грошових коштів.

Відповідно до ст. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має буті повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, встановлений договором.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.04.2021 ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняла у власність суму готівкою в розмірі 10000,00 доларів США зі строком повного погашення боргу готівкою не пізніше 21 вересня 2021 року у м. Чугуїв, Харківської області, про що складений договір позики (а. с. 53).

Своїх зобов`язань за договором позики відповідачка ОСОБА_1 не виконала, та грошові кошти, отримані у позикодавця, не повернула.

Пунктом 4.1. Договору позики від 02.04.2021 також встановлена відповідальність позичальника за невиконання обов`язку сплатити борг на позикодавця в порядку та строки, передбачені Договором, а саме штраф у розмірі 100 % від несплаченої суми позики, що дорівнює сумі у розмірі 10000,00 доларів США.

За клопотанням ОСОБА_1 ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року у справі було призначено почеркознавчу експертизи.

На розгляду та вирішення судовому експерту було постановлено питання: Чи виконано рукописний текст (підпис у графі договору позики від 02.04.2021 року «підпис») ОСОБА_3 ?

Згідно з висновком експерта №13108 від 15.01.2025 року підпис від імені ОСОБА_1 у договорі позики від 02.04.2021, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розташований на зворотній стороні аркуша документа, у графі « ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 адреса АДРЕСА_1 , у рядку «підпис», - виконано ОСОБА_3 .

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Посилання апелянта на те, що вона не підписувала договір позики, суперечать наявним у справі доказам, висновку експерта №13108 від 15.01.2025 року. Доказів на підтвердження заперечень відповідачки та наведених з цього приводу аргументів скарги матеріали справи не містять.

Разом з тим, колегія суддів з урахуванням заяви представника позивачки адвоката Ткачова В.О. про непропорційність стягнутих судом процентів сумі основного боргу вважає за необхідне застосувати норму ч. 3 ст. 531 ЦК України, яка передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У даному випадку до суду не надано доказів понесення позивачем яких-небуть збитків, а тому колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір штрафу за невиконання боргових зобов`язань відповідно до загальних засад цивільного законодавства, справедливість, добросовісність та розумність, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК України, - до 10 відсотків від основної суми заборгованості, тобто до суми 266470 грн.

Оскільки рішення суду не повністю відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, то відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржене рішення суду підлягає відповідній зміні, а скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 серпня 2023 року змінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 02.04.2021 у розмірі 266470 грн та в рахунок стягнення штрафу за невиконання боргових зобов`язань у розмірі 10% від суми боргу у розмірі 26647 грн.

Витрати за проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 12873 грн 76 коп. компенсувати за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст складений 24 липня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді колегії Ю.М.Мальований

Н.П.Пилипчук