Справа № 758/3314/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 27.03.2023, ухваленого у цивільній справі №758/3314/22 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

23.06.2025 до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 27.03.2023, ухваленого у цивільній справі №758/3314/22 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що про рішення суду він дізнався 18.06.2025, під час ознайомлення його з матеріалами справи в суді. Під час ознайомлення з матеріалами справи було з`ясовано, що заявник не отримував позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим був позбавлений можливості подати відзив на позову заяву з відповідними доказами на спростування позиції позивача, а також з`явитися у судові засідання.

Крім того, заявник вважає заочне рішення суду незаконним та таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, у березні 2025 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача:

- заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення до 01.05.2018 у розмірі 15 482,91 гривень;

- заборгованості за спожиті послуги з центрального постачання з 01.05.2018 у розмірі 22 357,28 гривень;

- заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води з 01.05.2018 у розмірі 15 978,44 гривень;

- витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 гривень;

- витрат, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 2 481,00 гривень.

Таким чином, позивач хоче стягнути з відповідача загальну заборгованість за період з січня 2016 року по жовтень 2021 року за послуги з постачання гарячої води, постачання теплової енергії та центральне постачання гарячої води у розмірі 53 818,63 гривень та сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 481,00 гривень.

Разом із цим, посилаючись на положення статей 256, 257, 267 ЦК України, відповідач стверджує про пропуск позивачем строку позовної давності.

При цьому він посилається також на те, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідач вважає, що з урахуванням продовження строку позовної давності та того, що карантин був введений 12.03.2020, строк позовної давності необхідно відраховувати саме з цієї дати. Тобто на користь позивача з відповідачів підлягають до стягнення платежі після березня 2020 року. Таким чином, період стягнення основної заборгованості до 2020 року не підлягає задоволенню, оскільки строк позовної давності за вказаний період вже минув, а строк позовної давності повинен почати відраховуватися від 12.03.2020.

Окрім того, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-1Х від 17.03.2020), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «СОVID-19», з 12.03.2020 на всій території України запроваджено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 (зі змінами) з 19.12.2020 до 31.03.2022 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом СОVID-19 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОУШ-19, спричиненої коронавірусом СОVID-19».

Таким чином, загальна сума заборгованості підлягає уточненню, яке відповідач має намір подати після скасування заочного рішення.

Ухвалою суду від 18.08.2025 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду було залишено без руху.

25.08.2025 ОСОБА_1 подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 12.09.2025 заяву прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

27.10.2025 представником позивача подано до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких він просить залишити заяву відповідача без задоволення, вказуючи на її необґрунтованість.

Перед початком судового засідання 26.11.2025 заявник та представник позивача подали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності.

За таких обставин суд провів судове засідання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши подану заяву та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 27.03.2023, ухваленим у цивільній справі № 758/3314/22, позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 53818,63 грн., у тому числі:

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення - у розмірі 15482,91 грн;

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення - у розмірі 22357,28 грн.; з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 15978,44 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір - у розмірі по 1240,50 грн. з кожного з них, а також витрати, пов`язані з розглядом справи - по 16,50 грн. з кожного з них.

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до положень статті 288 ЦПК України умовою перегляду заочного рішення є не лише встановлення судом при розгляді відповідної заяви обставин того, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, а одночасно судом має бути встановлено, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто ці дві обставини мають існувати одночасно.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, наведеними у Листі від 01.05.2007 «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах», другу умову скасування заочного рішення слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку. Заочне рішення не може бути скасовано лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 вказує на те, що про рішення суду він дізнався 18.06.2025, під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Під час перебування справи у провадженні суду він не отримував позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим був позбавлений можливості подати відзив на позову заяву з відповідними доказами на спростування позиції позивача, а також з`явитися у судові засідання.

Як вбачається із матеріалів справи, усі судові повістки направлялися відповідачу ОСОБА_1 на адресу його зареєстрованого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Поштова кореспонденція поверталась до суду з відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.04.2023 у справі №760/16354/20 (провадження №61-12751св22), днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ураховуючи наведене, відповідач ОСОБА_1 вважається таким, що був належним чином повідомленим про розгляд справи згідно з вимогами ЦПК України.

При цьому суд також звертає увагу, що до заяви про перегляд заочного рішення не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач проживав чи перебував за іншою адресою, що унеможливлювало отримання ним відповідної поштової кореспонденції.

Як на підставу для скасування заочного рішення суду відповідач ОСОБА_1 у своїй заяві також стверджує про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Разом із цим, такі доводи відповідача нічим не підтверджені, оскільки до заяви про перегляд заочного рішення ним не додано жодних доказів на спростування доводів позивача, наведених в обґрунтування позовних вимог.

Відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови договору щодо оплати житлово-комунальних послуг, які надавалися позивачем, а також не спростовано розмір заборгованості, пред`явленої до стягнення за даним позовом.

Контррозрахунку розміру заборгованості, а також доказів на підтвердження факту погашення заборгованості перед позивачем, відповідачем до суду також не надано.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідачем ОСОБА_1 не зазначено доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а жодних нових обставин, які б не були відомі суду при ухваленні заочного рішення, та доказів на їх підтвердження ним до суду не подано.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що зазначені вище обставини не створюють юридичної сукупності елементів, які дають підстави для скасування заочного рішення.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Будь-яких інших обставин, які б могли слугувати підставою для скасування заочного рішення суду, визначеною ст. 288 ЦПК України, а також доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи та не були перевірені в ході розгляду справи, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд вважає, що подана відповідачем заява про скасування заочного рішення суду є необґрунтованою та підстави для скасування такого рішення відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 284-287, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 27.03.2023, ухваленого у цивільній справі №758/3314/22 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

СуддяО. О. Ковбасюк