Справа № 359/4026/23
Провадження № 2/359/145/2025
УХВАЛА

Іменем України

25 липня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Бокей А.В.,

за участі перекладача Касьян К.М.

за участі позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та його представника Осадчої К.О., відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 та її представників адвокатів Зарубіна О.О., Напрієнко М.В.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області заяву представника відповідача за первісним позовом адвоката Напрієнко Марини Вікторівни про відвід судді Яковлєвої Людмили Валеріївни від розгляду цивільної справи за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на будинок та автомобілі, земельні ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває вище-зазначена цивільна справа.

Ухвалою суду від 27 липня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на будинок та автомобілі, земельні ділянки об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.

В судовому засіданні від 18 липня 2025 року від представника відповідача за первісним позовом адвоката Напрієнко М.В. надійшла заява про відвід судді Яковлєвої Л.В., якою просила відвести суддю Яковлєву Л.В. від розгляду цивільної справи №359/4026/23.

Заяву обґрунтовано тим, що 18 липня 2025 року під час розгляду цивільної справи за №359/4026/23 свідок ОСОБА_3 надавала свідчення суду російською мовою. Головуючим суддею неодноразово було проігноровано зауваження представника відпо-відача за первісним позовом адвоката Напрієнко М.В. щодо мови судового процесу. Однак суд, в особі судді Яковлєвої Л.В., не забезпечив дотриматися мовного режиму в судовому засіданні, чим фактично дозволив свідку ОСОБА_3 порушувати закон. На переконання заявника, дозволяючи свідку опонента виступати російською мовою, суддя створює для процесуального опонента привілейовані умови. Це є прямим порушен-ням принципу рівності всіх учасників судового процесу. Така поведінка головуючого судді свідчить про упереджене ставлення до сторони відповідача та потурання процесуальним порушенням з боку опонента. Наявні обґрунтовані сумніви, що справа буде розглянута судом в особі головуючого судді Яковлєвої Л.В. об`єктивно та безсторонньо. Тому, з метою недопущення скасування вищестоящими судами судового рішення, адвокат Напрієнко М.В. просила відвести суддю Яковлєву Л.В. від розгляду цивільної справи №359/4026/23.

Вивчивши подану заяву про відвід судді Яковлєвої Л.В. від розгляду даної цивільної справи, суддя приходить наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 ст. 37 ЦПК України зазначено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Вимогами ч. 1 - 3 ст. 39 ЦПК України вказано, що з підстав, зазначених у статтях 36 та 37 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід або ж відвід може бути заявлено учасниками справи. При цьому, відвід повинен бути вмотивованим.

Зі змісту ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» вбачається, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені у ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зі змісту статті 6 Конвенції та практики Європейського Суду з питань неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; Мікаллеф проти Мальти, п. 93). ЄСПЛ у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (Кіпріану проти Кіпру, п. 118; П`єрсак проти Бельгії, п. 30; Грівз проти Сполученого Королівства, п. 69). Разом з тим, чітка відмінність між цими поняттями відсутня, оскільки поведінка судді може не тільки об`єктивно викликати сумніви в його неупередженості з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний тест), але мова може також йти про його або її особисте переконання (суб`єктивний тест). Виходячи з наведеного, практика ЄСПЛ говорить про те, що кожний судця, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Мікалефф проти Мальти).

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Щодо доводів, на підставі яких головуючому у справі судді заявлено відвід, слід зазначити наступне.

Відповідно ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасни-кам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторонни та треті особи. Відтак свідок не має статусу учасника справи, проте є учасником судового процесу.

Відповідно ч. 4 ст. 69 ЦПК України свідок має право давати показання рідною мовою або мовою, якою він володіє, користуватися письмовими записами, відмовитися від давання показань у випадках, встановлених законом, а також на компенсацію витрат, пов`язаних з викликом до суду.

Наведене свідчить про те, що свідок має право давати показання суду рідною мовою або мовою, якою він володіє. Разом з тим, судочинство у справі під головуванням судді Яковлєвої Л.В. здійснювалось державною мовою, як того і вимагає ст. 9 ЦПК України.

Крім того, розгляд даної справи відбувається за участі перекладача, який забезпечує переклад з російської та української мов. Відтак, покази свідка, якщо вони є незрозумілі для учасників справи через мову, якою вони надаються, можуть бути перекладені пере-кладачем, який залучений до розгляду справи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що дії судді Яковлєвої Л.В., під час розгляду цивільної справи №359/4026/23, свідчать про відсутність підстав для задоволення заяви адвоката Напрієнко М.В. про відвід судді.

З огляду на підстави заявленого відводу суд вважає, що наведені заявником обставини не є підставами, в розумінні вимог ст. 36, 37 ЦПК України, для відводу судді. Крім того, заявником не повідомлено і не зазначено жодних обставин та не надано підтверджуючих їх доказів, які б свідчили про упередженість судді Яковлєвої Л.В. при розгляді даної справи та які викликають сумніви в її неупередженості або об`єктивності до певної зі сторін у справі. Фактично, заявник не погоджується з процесуальними діями судді.

Враховуючи викладені заявником у заяві підстави для відводу, суд приходить висновку, що подана заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з підстав, зазначених у заяві про відвід судді Яковлєвої В.В.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 33, 36, 37,40, 258 -261, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача за первісним позовом адвоката Напрієнко Марини Вікторівни про відвід судді Яковлєвої Людмили Валеріївни від розгляду цивільної справи за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на будинок та автомобілі, земельні ділянки - відмовити.

Ухвала суду є остаточною та, згідно вимог ст. 353 ЦПК України, апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлено 25 липня 2025 року.

Суддя Яковлєва Л.В.