ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 2018/2-2056/11
Номер провадження 22-ц/818/386/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

скаржниці ОСОБА_1 ,

представниці скаржниці ОСОБА_1 адвоката Шевченко Г.М.,

представниці заінтересованої особи АТ «ПУМБ» адвоката Посметної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2024 року в складі судді Лисиченко С.М. у справі № 2018/2-2056/11 за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», звернулась до суду зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що 20 грудня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі дубліката виконавчого листа № 2018/2-2056/11, виданого 20 травня 2020 року Київським районним судом м. Харкова. Вказана постанова прийнята із порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, зазначений судом, становив до 10 вересня 2021 року, тоді як виконавчий документ був пред`явлений стягувачем до примусового виконання лише 08 грудня 2023 року, тобто з пропуском строку. Отже, виконавче провадження відкрито незаконно.

Просила поновити їй строк на подання скарги, оскільки вона спочатку зверталась до адміністративного суду і отримала копію ухвали лише 22 березня 2024 року, та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 20 грудня 2023 року за виконавчим провадженням № 73651511 про відкриття виконавчого провадження та повернути виконавчий лист стягувачу.

12 квітня 2024 року до суду надійшов відзив АТ «ПУМБ» на скаргу ОСОБА_1 , в якому банк просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що 20 травня 2020 року банком було отримано дублікат виконавчого листа № 2018/2-2056/11, виданий Київським районним судом м. Харкова, із зазначенням строку пред`явлення до виконання до 10 вересня 2021 року. 29 травня 2020 року стягувач направив виконавчий лист на примусове виконання. 01 червня 2020 року постановою приватного виконавця Кудряшова Д.В. було відкрито виконавче провадження № 62220534.

15 грудня 2023 року постановою приватного виконавця Кудряшова Д.В. повернуто виконавчий лист стягувачу за його заявою. З урахуванням переривання строку, трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчується 15 грудня 2026 року. 20 грудня 2023 року, тобто з дотриманням строків пред`явлення виконавчого документу до виконання, постановою приватного виконавця Кудряшова Д.В. відкрито виконавче провадження 73651511. Крім того, ОСОБА_1 пропущений строк на подачу скарги.

24 квітня 2024 року до суду надійшли заперечення боржниці ОСОБА_1 на відзив на скаргу, в яких вона наголосила на тому, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження винесена після спливу строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження у 2020 році відбувалось за іншим виконавчим документом.

15 травня 2024 року до суду від АТ «ПУМБ» надійшли письмові пояснення, в яких він вказав, що постанова від 20 грудня 2023 року прийнята державним виконавцем з примусового виконання за одним і тим же виконавчим документом - виконавчим листом № 2018/2-2056/11, дублікат якого 20 травня 2020 року був виданий Київським районним судом міста Харкова, та за яким 01 червня 2020 року було відкрито виконавче провадження № 62220534, в якому 15 грудня 2023 року виконавчий лист повернуто стягувачу. Суть і розмір вимог не змінювались, та ним не було пропущено строк для пред`явлення до примусового виконання вказаного виконавчого документа.

27 серпня 2024 року до суду надійшла заява представниці ОСОБА_1 - адвоката Шевченко Г.М., аналогічна за змістом запереченням боржниці на відзив на скаргу.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання скарги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 73651544, прийнятої приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. 20 грудня 2023 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що виконавчий лист був пред`явлений стягувачем до примусового виконання у межах передбаченого законом строку, тому постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам закону.

11 вересня 2024 року Шевченко Г.М. в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» на вказану ухвалу суду подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та задовольнити скаргу ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано практику Верховного Суду щодо того, що виконавчий документ, виданий до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», пред`являється до виконання у строки, встановлені Прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону. Виконавчий лист було видано ще у 2012 році, а потім було видано його дублікат, тобто правовідносини за цією справою виникли до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» в 2016 році, і до цих правовідносин застосовується річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та конституційний принцип про нерозповсюдження зворотної дії закону у часі.

23 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» від АТ «ПУМБ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому банк просив відмовити у її задоволенні та залишити ухвалу суду без змін. Відзив мотивовано тим, що 19 липня 2012 року Київським районним судом м. Харкова у справі № 2018/2-2056/11 було видано виконавчий лист, який 27 серпня 2012 року пред`явлено до примусового виконання, та 12 вересня 2012 року відкрито виконавче провадження № 34255249. 10 вересня 2018 року постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області було повернуто виконавчий лист № 2018/2-2056/11/18 від 19 липня 2012 року на підставі пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». 20 травня 2020 року АТ «ПУМБ» було отримано дублікат виконавчого листа № 2018/2-2056/11, виданий Київським районним судом м. Харкова з зазначенням строку пред`явлення до 10 вересня 2021 року, який 29 травня 2020 року пред`явлено до виконання та 01 червня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62220534.

15 грудня 2023 року постановою приватного виконавця Кудряшова Д.В. було повернуто виконавчий лист стягувачу за заявою стягувача. 20 грудня 2023 року постановою про відкриття виконавчого провадження Кудряшова Д.В. відкрито виконавче провадження № 73651511. Дотримання строків пред`явлення виконавчого документу до виконання неодноразово підтверджувалось судовими рішеннями у цій справі за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу про видачу дубліката виконавчого листа і за її заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, зловживає своїми правами.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, скаржницю ОСОБА_1 та її представника адвоката Шевченко Г.М., які підтримали апеляційну скаргу, представника заінтересованої особи АТ «ПУМБ» адвоката Посметну М.М., яка проти скарги заперечувала, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5289298 в сумі 36 211,98 доларів США, за кредитним договором № 5360817 в сумі 21 892,09 доларів США, за кредитним договором № 6487724 в сумі 54 143,23 доларів США та судовий збір (а.с. 235-239, 266-268 том 1).

19 липня 2012 року Київським районним судом міста Харкова на виконання вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист, строк пред`явлення до виконання якого встановлений до 25 квітня 2013 року (а.с. 10 том 2).

Постановою державного виконавця Київського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції від 12 вересня 2012 року відкрито виконавче провадження № 34255249 з виконання вказаного виконавчого листа № 2018/2-2056/11/18 (а.с. 12 том 2).

Постановою державного виконавця Київського відділу ДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10 вересня 2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення (а.с. 13 том 2).

У подальшому оригінал виконавчого листа було втрачено та банк звернувся до суду із заявою про видачу його дубліката (а.с. 2-3 том 2).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2018/2-2056/11 за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про визнання правочинів недійсними (а.с. 94-97 том 2).

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2020 року залишено без змін. Встановлено, що з дня повернення виконавчого листа 10 вересня 2018 року відраховується строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, який дорівнює три роки, та на теперішній час не закінчився (а.с. 167-169 том 2).

20 травня 2020 року представницею АТ «ПУМБ» отримано дублікат виконавчого листа № 2018/2-2056/11, виданого Київським районним судом м. Харкова, із зазначенням строку пред`явлення до 10 вересня 2021 року (а.с. 178 том 2, а.с. 152-153 том 3).

У травні 2020 АТ «ПУМБ» направив приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Кудряшову Д.В. на примусове виконання дублікат виконавчого листа № 2018/2-2056/11, виданий Київським районним судом м. Харкова, із зазначенням строку пред`явлення до 10 вересня 2021 року (а.с. 176-178 том 3).

01 червня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 62220534 з примусового виконання виконавчого листа № 2018/2-2056/11, виданого 20 травня 2020 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № 5289298 в сумі 36 211 доларів США 98 центів, за кредитним договором № 5360817 в сумі 21 892 доларів США 09 центів, за кредитним договором № 6487724 в сумі 54 143 доларів США 23 центів, а також судовий збір в сумі 212 доларів США 60 центів та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 179 том 3).

ОСОБА_1 зверталась до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, однак ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2020 року, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22 березня 2021 року, у задоволенні її заяви відмовлено (а.с. 89-91, 137-139 том 3).

15 грудня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2018/2-2056/11, виданого 20 травня 2020 року, в рамках виконавчого провадження № 62220534 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 183 том 3).

У відмітках на дублікаті виконавчого листа зазначено, що виконавче провадження завершено 15 грудня 2023 року на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення не проводились (а.с. 153 том 3).

У подальшому АТ «ПУМБ» втретє пред`явив виконавчий документ до виконання, направивши приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Кудряшову Д.В. заяву від 08 грудня 2023 року про початок примусового виконання рішення та дублікат виконавчого листа № 2018/2-2056/11, виданого Київським районним судом м. Харкова (а.с. 154-155 том 3, а.с. 4-5 том 4).

20 грудня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 73651511 з примусового виконання виконавчого листа (дублікат) № 2018/2-2056/11, виданого 20 травня 2020 року Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором № 5289298 в сумі 36 211 доларів США 98 центів, за кредитним договором № 5360817 в сумі 21 892 доларів США 09 центів, за кредитним договором № 6487724 в сумі 54 143 доларів США 23 центів, а також судовий збір в сумі 212 доларів США 60 центів та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 157-158, 181 том 3, а.с. 7 том 4).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (Hornby v. Greece, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (ZHOVNER v. UKRAINE, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до вимог частин 5 та 7 статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» під час вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження виконавець встановлює, зокрема, чи не пропущений встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо такий строк пропущений, то виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття його до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з пред`явленням цього документа до виконання перебіг такого строку починається заново з наступного дня після повернення виконавчого документа. Час, що минув до переривання цього строку, до нового строку не зараховується (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 2-175/2010).

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону.

Відповідний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц, провадження № 14-75цс22.

У постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 495/7134/21 (провадження № 61-2480св23) зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Як встановлено судом, виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та його дублікат перебував на примусовому виконанні тричі. Вперше відкрито виконавче провадження 12 вересня 2012 року, та постановою від 10 вересня 2018 року виконавчий документ повернуто стягувачу. У зв`язку з пред`явленням виконавчого листа до виконання і поверненням його стягувачу, строк на його пред`явлення до виконання перервався і, відповідно, після повернення 10 вересня 2018 року становив до 10 вересня 2021 року. У межах вказаного строку вдруге виконавче провадження відкрито 01 червня 2020 року, та постановою від 15 грудня 2023 року виконавчий документ повернуто стягувачу. У зв`язку з чим, строк на пред`явлення виконавчого листа знов перервався, та після повернення 15 грудня 2023 року становив до 15 грудня 2026 року. Втретє виконавче провадження відкрито оскаржуваною постановою від 20 грудня 2023 року та триває дотепер.

Тобто приватний виконавець Кудряшов Д.В. відкрив виконавче провадження з дотриманням вимог закону, адже з часу останнього повернення виконавчого листа стягувачу минуло лише п`ять днів.

Отже, оскільки строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання (до 15 грудня 2026 року) станом на час прийняття оскаржуваної постанови від 20 грудня 2023 року не сплив, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстав для скасування постанови приватного виконавця Кудряшова Д.В. про відкриття виконавчого провадження не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив до 10 вересня 2021 року є помилковими, оскільки виконавчий лист перебував на виконанні з 01 червня 2020 року по 15 грудня 2023 року, коли повернутий стягувачу, що призвело до переривання строку на його пред`явлення до виконання.

Посилання ОСОБА_1 на річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, передбачений попередньою редакцією Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лист було видано ще у 2012 році, тобто правовідносини за цією справою виникли до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» в 2016 році, колегія суддів також відхиляє.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 02 червня 2016 року № 1404-VIII свідчить, що він застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких не сплив на час набрання ним чинності. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 27 жовтня 2021 року у справі № 1625/1272/12.

З урахуванням того, що виконавчий лист перебував на виконанні з 12 вересня 2012 року до 10 вересня 2018 року, строк пред`явлення його до виконання на час набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» у редакції, що передбачає трирічний строк пред`явлення виконавчих листів до виконання (05 жовтня 2016 року), не сплив. Отже, до нього застосовується саме трирічний строк пред`явлення до виконання.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм Закону України «Про виконавче провадження» та порушення процесуального законодавства, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, сама вона звільнена від сплати судового збору як особа з інвалідністю 2 групи на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», підстав для нового розподілу судових витрат апеляційним судом немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 липня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина