КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 752/3930/22
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5192/2024
№ 88-ц/824/22/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Кононовій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконними та скасування наказів та рішення наглядової ради,

встановив:

у лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу в.о. голови правління АТ «Державний експортно-імпортний банк України» Єрмакова С.О. від 20 грудня 2021 року №2147-к «Про обмеження прав доступу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 »; визнання незаконним та скасування наказу в.о. голови правління АТ «Державний експортно-імпортний банк України» Єрмакова С.О. від 24 грудня 2021 року №2174-к «Про продовження обмеження прав доступу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 », визнання незаконним та скасування наказу в.о. голови правління АТ «Державний експортно-імпортний банк України» Єрмакова С.О. від 20 січня 2022 року №67-к «Про продовження обмеження прав доступу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 »; визнання незаконним та скасування рішення наглядової ради АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 16-17 грудня 2021 року, оформлене протоколом №29, з питань порядку денного №34: щодо службового розслідування щодо можливого недодержання працівниками Департаменту комплаєнс-контролю процедури системи управління ризиками та контролю за дотриманням норм (комплаєнс) банку та стягнення судових витрат.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний експертно-імпортний банк України» судові витрати на правничу допомогу у сумі 30 000грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 грудня 2022 року та додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 грудня 2022 року задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду міста

Києва від 14 грудня 2022 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 грудня 2022 року залишено без задоволення. Додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 грудня 2022 року змінено, зменшено розмір витрат на правову допомогу з 30 000грн до 15 000грн.

6 січня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Кошарський О.В. звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року, у якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наглядова рада банку діяла в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про проведення службового розслідування, підставою для якого стала перевірка невиконання позивачем своїх посадових обов`язків під час визначення ризиків ділових відносин, згідно відповідного алгоритму, затвердженого правлінням банку.

Представник позивача посилається на те, що визначення ризиків ділових відносин з клієнтами АТ «Укрексімбанк» не входило до посадових обов`язків позивача, який був головним комплаєнс-менеджером, та одночасно займав посаду директора департаменту з комплаєнс-контролю. При цьому, визначення ризиків ділових відносин та критерії ризику щодо клієнтів банку стосується виключно здійснення фінансового моніторингу клієнтів.

Представник позивача зазначає, що НБУ не погоджував ОСОБА_1 в якості відповідального працівника за здійснення фінансового моніторингу, як це передбачено Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою правління НБУ від 19 травня 2020 року № 65.

Представник позивача стверджує, що така інформація є нововиявленою, оскільки відповідач не надав суду однозначні відомості та докази про те, чи погоджувався ОСОБА_1 в якості відповідального працівника за здійснення фінансового моніторингу в АТ «Укрексімбанк», наполягаючи на тому, що здійснення фінансового моніторингу передбачене посадовими обов`язками позивача, що не відповідає дійсності. У зв`язку з цим, 29 листопада 2024 року представником позивача був направлений відповідний запит до НБУ про надання інформації з даного приводу, у відповідь на що НБУ повідомив, що не погоджував ОСОБА_1 на посаду працівника, відповідального за проведення фінансового моніторингу у АТ «Укрексімбанк». Дану відповідь позивач отримав 6 грудня 2024 року.

Представник позивача посилається на те, що апеляційним судом обставина погодження Бакуменка Д.Ю. в якості відповідального працівника банку не встановлювалась під час апеляційного розгляду, таким чином отримана відповідь від НБУ є нововиявленою обставиною у розумінні процесуального закону, яка однозначно спростовує висновки апеляційного суду та є підставою для скасування постанови суду.

У відзиві на заяву про перегляд постанови суду за нововияленими обставинами представник АТ «Укрексімбанк» - адвокат Олійник А.О. проти її задоволення заперечує, зазначаючи, що наведені позивачем обставини щодо отримання відповіді НБУ на адвокатський запит не є істотними у розумінні процесуального закону, не спростовують висновків апеляційного суду та не можуть слугувати підставою для скасування постанови суду.

Представник відповідача посилається на те, що позивачу ще під час розгляду справи у 2022 році було відомо про покладення функції відповідального за фінансовий моніторинг працівника на директора департаменту з комплаєнс-контролю Хару Е.А., що вже встановлювалось судами, відтак позивач був обізнаний про такі обставини під час

розгляду справи апеляційним судом. Більше того, подібними аргументами Бакуменко Д.Ю. обґрунтовував і касаційну скаргу у даній справі.

Представник відповідача вважає, що позивач недобросовісно користуючись своїми процесуальними правами, намагається по суті здійснити новий розгляд справи, попри наявність остаточного судового рішення, обов`язкового для виконання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Кошарського О.В., які підтримали заяву, пояснення представника АТ «Укрексімбанк» - адвоката Олійник А.О., яка заперечувала проти задоволення даної заяви,вивчивши матеріали справи, надані представником заявника документи та обговоривши доводи заяви, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового

рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною

другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року).

Звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року за нововиявленими обставинами, представник ОСОБА_1 адвокат Кошарський О.В. посилається на те, що визначення ризиків ділових відносин з клієнтами АТ «Укрексімбанк» не входило до посадових обов`язків ОСОБА_1 , який був головним комплаєнс-менеджером, та одночасно займав посаду директора департаменту з комплаєнс-контролю. Представник позивача посилається на листНБУ від 6 грудня 2024 року на адвокатський запит від 29 листопада 2024 року, згідно якого НБУ не погоджував ОСОБА_1 на посаду працівника, відповідального за проведення фінансового моніторингу у АТ «Укрексімбанк».

Представник позивача вважає, що така інформація є нововиявленою, оскільки відповідач не надав суду відомості та докази про те, чи погоджувався ОСОБА_1 в якості відповідального працівника за здійснення фінансового моніторингу в АТ «Укрексімбанк».

Разом з цим, обґрунтовуючи свої доводи, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що в акті за результатами службового розслідування, проведеного на виконання службового розпорядження від 20 грудня 2021 року №216-р, прямо вказується виключно про порушення вимог «Положення про здійснення банками фінансового моніторингу», затвердженого постановою правління Національного банку України від 19 травня 2020 року №65, в той час коли його діяльність регламентується «Положенням про організацію системи управління ризиками в банках та банківських групах», затвердженого постановою правління Національного банку України №64 від 11 червня 2018 року, його відсторонення та пов`язане з ним позбавлення трудових прав не може мати місця, оскільки за дотримання вимог фінансового моніторингу у банку чітко визначена відповідальна особа, яка очолює відповідний підрозділ, а цей підрозділ, в свою чергу, жодним чином функціонально не підпорядкований директору Департаменту, а лише входить до структури Департаменту.

Отже, на час перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом, ОСОБА_1 було відомо, що в АТ «Укрексімбанк» функції відповідального працівника банку за проведення фінансового моніторингу покладено на іншу особу і він не погоджувався Національним банком України на таку посаду.

Крім того, при розгляді позову ОСОБА_1 та обставина, що він не був погоджений на посаду працівника, відповідального за проведення фінансового моніторингу в банку, правового значення не мала, враховуючи предмет та підстави позову.

Також колегія суддів зазначає, що змагальність сторін і диспозитивність цивільного судочинства є одними з основних засад (принципів) останнього (пункти 4 і 5 частини третьої статті 2, частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи (частина перша статті 13 ЦПК України).

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи, на думку колегії суддів, не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою

перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Таким чином, заява ОСОБА_1 не містить нововиявлених обставин, а містить посилання на новий доказ, який був отриманий після закінчення судового розгляду позову ОСОБА_1 .

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоби, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень. Згідно з ним жодна сторона не може вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine"), заява № 4994/04, § 42-43).

Колегія суддів вважає, що заявником та його представником не було наведено жодної обставини, яка може вважатися нововиявленою у даній справі і може бути підставою для перегляду постанови Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року за процедурою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, доводи заявника та його представника, на які вони посилаються, як на нововиявлені обставини, не відносяться до таких у розумінні ст. 423 ЦПК України, а тому підстави для перегляду і скасування постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами відсутні.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю належних правових підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, у задоволенні заяви відмовляється, а постанова Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року залишається в силі.

Керуючись статтями 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 рокузалишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 липня 2025 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук