Справа № 282/967/25
Провадження № 2-з/282/2/25
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2025 року

селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонний Євген Михайлович про визнання недійсними договорів,-

УСТАНОВИВ:

До Любарського районного суду Житомирської області від представника позивача ОСОБА_1 надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонний Євген Михайлович про визнання недійсними договорів.

Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2,6336 га, кадастровий номер :03:002:0011, яка належить на праві власності ОСОБА_4 . Накласти арешт на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Caddy, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 . Ухвалу про забезпечення позову направити для виконання до Любарського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м.Київ) та до регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.6 ст.151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно до п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3028 гривень.

Таким чином за подачу до суду заяви про забезпечення позову потрібно сплати судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Однак, заявником до матеріалів заяви про забезпечення позову не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, що вказує на те, що заява подана без дотримання норм ч.6 ст. 151 ЦПК України.

Натомість у заяві про забезпечення позову заявник просить відстрочити йому сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Клопотання мотивоване тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_2 за попередній рік.

Надаючи оцінку клопотанню заявника про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов такого висновку.

Згідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Як вбачається зі змісту клопотання заявник просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення, посилаючись на ст.8 ЗУ «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення сплати судового збору суд має встановити майновий стан сторони.

Дані обставини встановлюються судом на підставі доказів (наприклад, індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), що видається органами Пенсійного фонду України, та/або відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків, що видається органами Державної податкової служби України, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Звертаючись з даним клопотанням, заявник не надав доказів на підтвердження наявності умов для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору визначених ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Окрім того, заявником до клопотання про забезпечення доказів не надано відомостей про те, що майновий стан ОСОБА_2 перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом розмірі, оскільки не довів ту обставину, що розмір судового збору за подачу заяви про забезпечення позову перевищує 5% розміру річного доходу ОСОБА_2 за попередній календарний рік.

Оскільки заявником до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів на підтвердження майнового стану ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору.

Суд наголошує, що саме заявник, який є представником позивача у справі, повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що майновий стан ОСОБА_2 перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.

Частиною 10 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки при подачі заяви про забезпечення позову заявником не додержано вимог статті 151 ЦПК України, заява підлягає поверненню заявнику.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.149,150,153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про відстрочення сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою про забезпечення позову, поданою з дотриманням вимог статті 151 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Носач