755/8227/25
2-о/465/278/25
У Х В А Л А

24.07.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Баран О.І., розглянувши питання про відкриття провадження у справі:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ),

заінтересовані особи:

Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація (, місцезнаходження: 02094, м. Київ, бульвар Івана Котляревського, 1/1),

Міністерство Оборони України (, місцезнаходження: 03168, м. Київ, проспект Повітряних сил України, 6),

про: встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем,

в с т а н о в и в :

Заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просить суд пряма мова: «Встановити факт проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: по АДРЕСА_2 ».

Указану заяву передано судді 21.07.2025.

Суддя оглянувши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про право цивільне.

Суддя звертає увагу, що встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе лише за умови, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51 сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Подібні висновки містяться і у постановах Верховного Суду № 752/20365/16-ц від 19.06.2019 року, № 750/9847/18 від 05.12.2019 року, № 644/9753/19 від 03.02.2021 року, № 643/6447/19/19 від 16.06.2021 року, № 641/5187/20 від 08.09.2021 року.

Судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18, від 18.01.2024 року № 560/17953/21.

Отже, існує два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення, - позасудовий і судовий, які за своїм змістом є взаємовиключними (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 201/5972/22 (провадження №14-132цс23)).

Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 08.11.2019 року у справі № 161/853/19, від 18.12.2019 року у справі № 370/2598/16-ц, від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21).

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

У тексті заяви заявник зазначає про те, що «У справі, що розглядається позивачка звернулася до Міністерства оборони України із заявою про отримання одноразової грошової допомоги як член сім`ї померлого військовослужбовця. Однак, комісія Міноборони відмовила відмовила їй у призначенні допомоги через відсутність доказів на підтвердження наявності у позивачки статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця».

Однак заявник не зазначає чітко про те, що до звернення із указаною заявою вона зверталася до відповідних організацій і не надала доказів про це.

Заявником також не конкретизовано мети встановлення зазначеного факту, проте, зважаючи на посилання заявника на приписи нормативно-правових актів, які стосуються виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, суддя дійшов висновку про те, що встановлення указаного факту потрібне для подальшого звернення щодо призначення і виплати заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця, з наданням документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між заявником і загиблим.

Між тим, єдиним доказом звернення до будь-яких організацій є звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) щодо копій документів особової справи загиблого, з наданням відповіді про звернення до неналежного суб`єкта та роз`ясненням щодо призову ОСОБА_2 на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заявник зазначає про отримання сповіщення №438 від 16.09.2024, яким її та ОСОБА_3 (батька), ОСОБА_4 (матір) повідомлено про загибель ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , призваного на військову службу по мобілізації 04.07.2024.

Стверджує про те, що упродовж періоду з 2021 року (не конкретизуючи) по 04.07.2024 проживала спільно із ОСОБА_2 , вела спільне господарство, мала спільний бюджет, спільно відпочивали, спілкувались із батьками загиблого.

Згідно з ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦПК України, до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Всупереч ч. 1 ст. 318 ЦПК України, мета встановлення факту не зазначена, що спонукає до самостійного її тлумачення, яке може не збігатися із тлумаченням заявника.

Всупереч ч. 1 ст. 318 ЦПК України, вимога заявника неконкретизована та частково некоректна, оскільки заявник просить суд: «Встановити факт проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: по АДРЕСА_2 ». Крім цього, прохання заявника частково суперечить змісту питання, яке має бути розглянуто судом, оскільки загиблим військовослужбовцем є ОСОБА_2 .

Також заявником не надано доказів звернення, внаслідок чого суд не може переконатись у тому, що факт, який підлягає встановленню, дійсно має юридичне значення та у яких організаціях, у тому що від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, у тому, що встановлення зазначеного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

У постанові від 22.09.2022 у справі №462/5368/16-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що захист цивільних прав та інтересів не досягається встановленням юридичних фактів. Таке встановлення є елементом оцінки обставин справи й обґрунтованості вимог. Тому воно не зумовить попередження порушення або відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного права чи інтересу.

Крім цього, слід зазначити, що норми чинного законодавства України не передбачають право суду перебирати на себе повноваження інших державних органів.

Всупереч ч. 1, 2 ст. 318 ЦПК України, заявником не надано доказів, що підтверджують зазначений факт та викладені в заяві обставини.

Згідно із статтею 319 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Крім цього, суддя вважає за можливе додатково звернути увагу заявнику, на постанову Верховного Суду від 20.03.2023 у справі № 372/3321/19, де зазначено про те, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц вказав, що обов`язковою умовою для визначення чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 ЦПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Іноземна юридична особа подає документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Як вбачається із змісту заяви, така подана без дотримання вимог п. 1 ч. 1 ст. 183 ЦПК України.

Всупереч п. 4 ч. 1 ст. 183 ЦПК України, зміст питання, яке має бути розглянуто судом не узгоджується із проханням заявника.

Заявником не викладено підстав звернення до суду та не вказано інших відомостей, які випливають із ст. 318 ЦПК України, про що зазначено вище, а також не подано жодних доказів, як і доводів про неможливість отримання хоча б їх частини від належного суб`єкта, незважаючи на отримання відповідного роз`яснення.

Крім цього, всупереч ч. 2 ст. 183 ЦПК України, заяву подано від імені ОСОБА_1 , поруч із підписом міститься розшифровка «Дуверяк» у прохальній частині зазначено « ОСОБА_5 », додано копію паспорта громадянина України на « ОСОБА_5 », що також викликає сумнів у підписанні заяви тією особою, яка її подала.

Указані невідповідності є чисельними та суттєвими і перешкоджають судді вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Тому заяву слід повернути заявнику без розгляду.

Керуючись ст. 13, 183, 258-260, ст. 315 - 319, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація, Міністерство Оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю повернути без розгляду.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Копію заяви залишити в суді.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із такою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому у ст. 261 ЦПК України.

Суддя: Баран О.І.