ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/693/25 Справа № 932/7631/22 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Травкіної В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №932/7631/22за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Усенко Аліни Олександрівни на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Цитульського В.І.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в грудня 2022 року звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до відповідачів ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 липня 2022 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за наслідками якої пошкоджено автомобіль позивача.

Зазначає, що ДТП спричинена внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 , цивільна відповідальність якої застрахована у ПрАТ СК «Євроінс Україна».

Згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить: з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 144 302,39 грн.; без врахування такого зносу 174 499,48 грн. За висновок позивачем сплачено 4,3 тис. грн., які позивач визначив як судові витрати. Також позивачем понесені витрати на евакуацію його автомобіля в сумі 2000 грн.

Окрім цього зазначає, що ПрАТ СК «Євроінс Україна» зобов`язане відшкодувати шкоду в межах ліміту відповідальні, тобто в сумі 130 тис. грн. за мінусом франшизи в сумі 2,6 тис. грн. Оскільки останнє сплатило позивачу лише 67 948,01 грн., просить сягнути із страхової компанії 59 451,99 грн. Також позивач просить стягнути із ПрАТ СК «Євроінс Україна» пеню в сумі 3 990,61 грн., інфляційні втрати в сумі 1 486,30 грн. та три проценти річних в сумі 239,44 грн., а остаточно із ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» 65 168,34 грн.

Суму за межами ліміту відповідальності страхової компанії в розмірі 46 499,78 грн. позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 липня 2024 року позовні вимоги задоволені повністю, стягнуто з ПрАТ СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 65 168,34 грн. та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 46 499,78 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник ОСОБА_2 адвокат Усенко А.О. подала апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно встановлено реальну вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яка має бути встановлена лише за можливості проведення незалежної автотоварознавчої експертизи.

Вважає, що в суді першої інстанції недодержано процедури визначення розміру реальних збитків, заподіяних позивачу. Позивачем не доведено допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та виконаними роботами по відновлюванню автомобіля.

У зв`язку з чим просить оскаржуване рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 суми збитків скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Вважає, що рішення суду є таким, що винесене на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача ОСОБА_2 із розміром збитків, заподіяних позивачу визначених на підставі висновку експерта №4108/22 від 25 серпня 2022 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В.

Вказує, що відповідачем ОСОБА_2 не було доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами необґрунтованість розміру заподіяних позивачу збитків, а також не підтверджено відсутність у неї обов`язку відшкодувати різницю між вартістю матеріального збитку з урахуванням ВТВ та належною сумою страхового відшкодування, а також витрати на оплату послуг евакуації транспортного засобу.

Вважає доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують доводів, викладених в рішенні суду, рішення суду є цілком законним та вмотивованим, апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим, просить відмовити у її задоволенні в повному обсязі.

ПрАТ СК «Євроінс Україна» своїм правом на подання відзиву не скористалось.

Представник відповідача Гаграманової С.Б. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 та представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду в оскарженій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення виходячи з наступного.

Частиною першою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції оскаржуваній частині не відповідає з огляду на наступне.

Так судом встановлено, що згідно постанови судді Дніпропетровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року, 11 липня 2022 року о 12 годині 00 хвилин, в Дніпропетровській області, Дніпровському районі, с.Новоолександрівка, по вул.Паркова 15, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volvo 960, д/н НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не слідкувала за дорожньою обстановкою, допустила зіткнення з автомобілем Renault Captur, д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, і позивачу завдано матеріальних збитків. Водій ОСОБА_2 порушила п.п.10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

За послуги евакуації транспортного засобу Renault Captur, д/н НОМЕР_2 з місця ДТП позивачем сплачено 2 тис.грн., про що надано акт виконаних робіт та квитанцію до прибуткового касового ордеру.

Транспортний засіб Renault Captur, д/н НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля Volvo 960, д/н НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Євроінс Україна», що підтверджується інформацією із сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України та відповідями страховика (договір від 19 липня 2021 року).

Позивач звернувся до ПрАТ Євроінс Україна за виплатою страхового відшкодування 12 липня 2022 року, що підтверджується відповідними заявами із доказами їх надіслання та отримання відповідачем.

24 серпня 2022 року ПрАТ «Євроінс Україна» сплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 67 948,01 грн.

При цьому відповідачем повідомлено, що розмір страхового відшкодування визначено на підставі звіту оцінювача від 01 серпня 2022 року про оцінку вартості заподіяних збитків за мінусом франшизи в сумі 2 600 грн.

Згідно вказаного звіту про оцінку вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 124840,83 грн., з урахуванням фізичного зносу та за мінусом ПДВ 68548,01 грн. При цьому оцінювач безпосередньо не здійснював огляд автомобіля.

Згідно наданого позивачем висновку експерта від 25 серпня 2022 року, який відповідає вимогам ст.102 та ст.106 ЦПК України, вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Captur, д/н НОМЕР_2 становить: з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 144302,39 грн., без врахування зносу 174 499,48 грн. Огляд автомобіля проводився безпосередньо експертом та за участі ОСОБА_4 .

На підтвердження оплати за висновок експерта позивачем надано скін-шот документу у якому ідентифікується сума 4 300 грн., отримувач ОСОБА_5 , призначення платежу визначення суми матеріального збитку заподіяного власнику, без посилання на платника та конкретні підстави оплати.

12 липня 2022 року ОСОБА_4 сплатила позивачу франшизу в сумі 2 600 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно із положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року по справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 67 948,01 грн.

Предметом спору є відшкодування матеріальних збитків у розмірі 59 451,99 грн., які на думку позивача, є різницею між фактичним розміром спричиненої шкоди та отриманою сумою страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності, тобто в сумі 130 000,00 грн., за мінусом франшизи в сумі 2600,00 грн.

Крім того, пеня, інфляційні збитки та 3 проценти річних на таку суму за період з 14 жовтня 2022 року до 01 грудня 2022 року (із наступного для після спливу 90 днів, встановлених для виплати страхового відшкодування) в сумі 3 990,61 грн., 1 486,30 грн. та 239,44 грн. відповідно.

Решту суми у розмірі 46 499,78 грн. позивач просив стягнути з винної особи відповідача по справі ОСОБА_2 .

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилаючись на висновок експерта №410/22 від 25.08.2022р., доданого позивачем до позовної заяви, виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених вимог та наявністю підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 , як винної особи, матеріальної шкоди у вигляді різниці між сумою спричиненої шкоди та проведеною страховою виплатою.

Суд першої інстанції прийшов до переконання про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_2 46 499,78 грн., оскільки розмір відновлювального ремонту автомобіля позивача без урахуванням фізичного зносу, за наданим позивачем висновком експерта, становить 174 499,48 грн., витрати на евакуацію автомобіля 2 000, відняти страхове відшкодування - 127 400 та вже сплачену франшизу 2 600.

Однак, відповідач ОСОБА_2 вважає, що вказана сума не відповідає дійсності та є значно завищеною від реальної вартості ремонтних робіт пошкодженого автомобіля, у зв`язку з чим представником ОСОБА_2 , під час слухання справи в суді першій інстанції, а саме 18 червня 2024 року, заявлялось клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, з метою встановлення дійсної вартості відновлювального ремонту, та стягнення реальної суми із боржника.

Ухвалою суду першої інстанції від 29 липня 2024 року у задоволенні клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду та з висновком експерта №4108/22 від 25 серпня 2022 року, складеного експертом Дроздовим Ю.В., який міститься в матеріалах справи, представник ОСОБА_2 - адвокат Усенко А.О. разом з апеляційною скаргою подав до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Враховуючи клопотання представника ОСОБА_2 , з наведенням обґрунтованих доводів щодо передчасної відмови судом першої інстанції в задоволенні її клопотання, для повного встановлення обставин справи, а саме вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яка може бути встановлена лише за можливості проведення незалежної автотоварознавчої експертизи призначеної судом, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час її проведення.

09 червня 2025 року на адресу Дніпровського апеляційного суду на дійшов висновок експерта №1054-25 від 02 червня 2025 року, складений старшим судовим експертом Кравченком О.Г., ухвалою суду від 18 червня 2025 року провадження у справі поновлено.

Згідно із висновком експерта №1054-25 від 02 червня 2025 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Renault Captur» державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталась 11 липня 2022 року (за цінами на дату ДТП) складає 82 050,31 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Captur» державний номер НОМЕР_2 складає 127 420,72 грн.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Таким чином судом встановлено, що докази на підтвердження фактичного здійснення позивачем ремонту пошкодженого автомобіля та оплати такого ремонту, в матеріалах справи відсутні.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Captur» державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 11 липня 2022 року, за результатами судової авто товарознавчої експертизи складає 127 420,72 грн.

Ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна», відповідно до страхового полісу АР 5704733, встановлено у розмірі 130 000 грн.

Позивачу страховиком виплачено страхове відшкодування в сумі 67 948,01 грн.

За рішенням суду по даній справі, в частині, що не оскаржується, судом достягнуто з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивача 65 168,34 грн.

Дана сума, виплачена та стягнута за рішенням суду покриває матеріальну шкоду, заподіяну позивачу внаслідок ДТП.

Згідно з положеннями статті 32 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова компанія не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості (ВТВ). Це означає, що у випадку компенсації страховою компанією збитків за полісом цивільно-правової відповідальності втрата товарної вартості (ВТВ) не враховується.

Відповідно до абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої сторони, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

Отже ПДВ входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто ОСОБА_1 страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту.

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, що згідно умов страхового полісу відповідача АР 5704733 у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» становить 2 600 грн. (була сплачена позивачу відповідачем ОСОБА_2 )

З урахуванням наведених обставин, встановлених в ході судового розгляду, які ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи, а саме фактичного розміру заподіяної шкоди, сплачених страховою компанією сум на відшкодування, з у рахуванням стягнутих з неї сум за рішенням суду по даній справі, яке не оскаржується позивачем, та в сумі знаходиться в межах ліміту страхового відшкодування, а також відсутності відомостей про фактичне здійснення ремонту автомобіля і його (ремонту) вартість, з урахуванням положень статті 22 ЦК України, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення із відповідача ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, однак неповно з`ясував всі фактичні обставини справи, а саме: реальну вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яка дає правові підстави для стягнення саме з винної особи різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, а тому помилково задовольнив позов в частині вимог щодо відповідача ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення - про відмову у задоволені позову в цій частині за недоведеністю заявлених позовних вимог.

Згідно ч.13 ст.141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасуванню рішення і відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення сум з відповідача ОСОБА_2 тому, є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача судового збору.

Також, на підставі ст.ст.133, 139, 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір, сплачений нею за подання апеляційної скарги в сумі 1488,60 грн. та судові витрати, які пов`язані з проведенням судової автотоварознавчої експертизи в суді апеляційної інстанції і оплаченої відповідачем в сумі 16963,20 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Усенко Аліни Олександрівни - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині задоволених вимог до ОСОБА_2 і в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_1 судового збору скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РОНКПП НОМЕР_4 ) судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги в сумі 1488,60 грн. та судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 16963,20 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 23.07.2025 року

Головуючий суддя О.В. Агєєв