Справа № 515/573/25
Провадження № 2/515/836/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Олійника К. І.,

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У квітні 2025 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Дукін С. В., звернулась до Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 008906, виданого 26 травня 2004 року Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області (кадастровий номер :01:001:0274), площею 1,5000 га, що розташована на території Приморської сільської ради Одеської області та на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 .

Після відкриття спадщини, позивач як єдина спадкоємиця першої черги за законом звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. із заявою про прийняття спадщини .

11 березня 2025 року позивачу нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на зазначений вище житловий будинок, з причин відсутності правовстановлюючого документу, що міг би підтвердити право власності та належність майна спадкодавцю.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.03.2025 р. відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

Згідно довідки виконкому Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №101 від 13.03.2025 року, земельна ділянка на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не приватизована, не викуплена, державного акту про право приватної власності на земельну ділянку не отримано, договір оренди земельної ділянки не укладено та не проводилась його державна реєстрація і рішень на приватизацію не видавалось.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу загальною площею 69,0 кв. м (житловою площею 47,2 кв. м) під літерою «А» з господарськими будівлями та спорудами: сарай (літера «Б»), сарай (літера «В»), гараж (літера «Г»), літня кухня (літера «Д»), сарай (літера «Е»), дворові споруди №1-4, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рух справи

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 24 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. копію спадкової справи № 129/2023 року до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Татарбунарського районного суду від 28 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Аргументи, доводи, клопотання учасників справи

Представник позивача, адвокат Дукін С.В., до початку судового засідання подав до суду пояснення, відповідно до ст. 43 ЦПК України, згідно яких у 1960 році батьки позивача побудували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_2 . На день їхньої смерті, позивачка (дочка, як спадкоємиця) була зареєстрована та проживала разом з ними. Після смерті спадкодавця до спадкової маси увійшло наступне нерухоме майно:

- земельна ділянка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-OД №008906 виданий 26.05.2004 року Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області (кадастровий номер: :01:001:0274), площею 1,5000 га, розташована на території Приморської сільської ради (за межами населеного пункту) Білгород-Дністровського району Одеської області;

- житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 .

Після відкриття спадщини, позивачка, як єдина спадкоємиця першої черги, звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. та подала відповідну заяву для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом.

На підставі заяви № 537 від 30.10.2023 року, яка була подана ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П., відносно майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрита спадкова справа №129/ 2023. Після відкриття спадкової справи, 11.03.2025 року, позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за № 384) на земельну ділянку на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-OД № 008906 виданий 26.05.2004 року Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області (кадастровий номер: :01:001:0274), площею 1,5000 га, що розташована на території Приморської сільської ради (за межами населеного пункту) Білгород-Дністровського району Одеської області.

Разом з цим, 11.03.2025 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з підстав відсутності правовстановлюючого документу (не наданий спадкоємцем), що міг би підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачка звернулася до ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН», де за власні кошти виготовила технічний паспорт на житловий будинок садибного типу. Згідно довідки №593 від 03.11.2023 року, яка видана ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» вбачається, що згідно архівних даних БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване. При проведенні поточної інвентаризації самочинного будівництва не виявлено.

Згідно довідки виконкому Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №101 від 13.03.2025 року, земельна ділянка на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не приватизована, не викуплена, Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку не отримано, договір оренди земельної ділянки не укладено та не проводилась його державна реєстрація і рішень на приватизацію не видавалось.

Позивачка не відмовляється від прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про прийняття спадщини не представилось можливим з тих підстав, що спадкодавця ОСОБА_2 при житті не встигла виготовити правовстановлюючі документи на своє прізвище. Наведені обставини позбавляють позивача можливості у позасудовому порядку захистити свої спадкові права та належним чином оформити спадщину, що і змусило звернутися до суду.

Також представник позивача надав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності довірителя. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області просив провести розгляд справи за його відсутності, ухвалити рішення, згідно чинного законодавства на розсуд суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

05 травня 1962 року укладено шлюб між « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 », згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виписаного російською мовою, про що зроблено актовий запис за № 32. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02 липня 1977 року, батьками « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » є « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_2 ». Вказаний документ також виписаний російською мовою (а.с.12).

З копії паспорту гр. України серії НОМЕР_3 , виданого 24.02.1998 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, на аркуші 10 паспорту позивача наявний штамп про реєстрацію шлюбу 18.02.1994 із ОСОБА_7 (а.с.10-11).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 27.07.1992 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 28.07.2008 року, виданого виконавчим комітетом Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

30 жовтня 2023 року за заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. заведено спадкову справу № 129/2023 щодо майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.47-56).

11 березня 2025 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,5000 га, кадастровий номер: :01:001:0274, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, яка належала померлій ОСОБА_2 (а.с.55).

Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О. П. від 11 березня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , з причин відсутності державної реєстрації права власності на успадковане майно (а.с.22).

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 по Лиманській сільській раді, виданою Лиманською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області за № 17-05/12 від 13 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником/користувачем домогосподарства на АДРЕСА_1 (а.с.21).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 417423758 від 12.03.2025 року за вказаними параметрами запиту (за адресою: АДРЕСА_1 ) у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні.

Згідно довідки, виданою Лиманською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області №101 від 13 березня 2025 року, земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не приватизована, не викуплена, державного акту про право приватної власності на земельну ділянку не отримано, договір оренди земельної ділянки не укладено та не проводилась його державна реєстрація і рішень на приватизацію не видавалось (а.с.18).

Відповідно до Технічного паспорту виготовленого 31 жовтня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Татарбунарське РБТІ та РОН», замовником якого є ОСОБА_1 , об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 є житловий будинок садибного типу, загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 47,2 кв. м. (а.с.28-31).

ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» у 2023 році на ім?я ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 (а.с. 23-31).

Із матеріалів справи вбачається, що 09.04.2025 року ФОП « ОСОБА_8 » проведено незалежну оцінку вартості житлового будинку загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 47,2 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку ринкова вартість об`єкта оцінки становить 75463 грн (а.с.32-33).

Згідно довідки, виданою Лиманською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області №100 від 13 березня 2025 року, за даними по господарського обліку Приморського старостинського округу Лиманської сільської ради за 2005-2010 рр на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім неї у будинку були зареєстровані: донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зять ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онук ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та онук ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.17).

Мотивувальна частина

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно суду необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не приватизована, не викуплена, державного акту про право приватної власності на земельну ділянку не отримано, договір оренди земельної ділянки не укладено та не проводилась його державна реєстрація і рішень на приватизацію не видавалось, а у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо власника, як житлового будинку АДРЕСА_1 , так і земельної ділянка, на якій розташовуй вказаний будинок.

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 по Лиманській сільській раді, виданою Лиманською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області за № 17-05/12 від 13 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником/користувачем домогосподарства на АДРЕСА_1 (а.с.21).

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Матеріали справи не містять доказів того, що житловий будинок на АДРЕСА_1 , який був побудований у 1950 році, з прибудовами у 1965-1977 роках, (як вказано у технічному паспорті) споруджений спадкодавцем на земельній ділянці з відповідним правовим режимом (цільовим призначенням земельної ділянки), що спадкодавцем (чи іншою особою) отримувались дозволи на спорудження будинку, затверджувався проект на спорудження будинку, чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм, тощо.

Разом з цим позивачем не надано доказів й того, що земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, коли-небудь надавалась, у встановленому законом порядку, спадкодавцю чи спадкодавець займався питання її отримання.

Відповідно до частини першої-другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності.

За загальним правилом при наявності самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, використані під час такого будівництва.

Оскільки спадкодавець за життя не набув права власності на відповідне нерухоме майно, то й право на останнє не буде входити до складу спадщини.

Такий підхід узгоджується з концепцією універсального правонаступництва, що виступає методологічною засадою спадкового права.

Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 376 та ст. 1218 ЦК України (до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини), за змістом яких у разі здійснення спадкодавцем самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (постанова Верховного Суду від 28.04.2022 року у справі № 359/9695/17, провадження № 61-18743св20).

Позивачем не заявлялось позовних вимог щодо права власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва спірного будинку.

Разом з цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Відомостей про те, що спадкодавець за життя звертався до відповідних органів з питанням набуття права власності та введення об`єкта в експлуатацію у встановленому законом порядку матеріали справи не містять.

Інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об`єкта та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку також відсутня.

Схожі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 04.06.2018 року у справі № 640/13030/16-ц, від 18.02.2019 року у справі № 308/5988/17-ц.

Судом враховується, що позивачем надано довідку ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» № 593 від 03 листопада 2023 року, яка містить відомості про те, що спірний будинок не належить до самочинного будівництва, однак така не приймається судом з огляду на те, що ч. 2 ст. 95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, натомість вказана довідка надана суду, як фотокопія.

З урахуванням вищезазначеного, виходячи з обставини цієї справи, а саме відсутності передбачених законом підстав для визнання за позивачем у судовому порядку права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, позовні вимоги останньої до задоволення не підлягають.

Висновки за результатами розгляду справи

Встановлено, що право власності на житловий будинок, який збудований особою (спадкодавцем) у 1950 році на не відведеній їй в установленому порядку земельній ділянці, не прийнятий в експлуатацію, не зареєстрований в установленому порядку, у спадкодавця не виникло, тому вказаний житловий будинок не є об`єктом спадщини.

Щодо судових витрат

Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог, то розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 328, 376, 392, 1216, 1218, 1261, 1269, 1273, 1274 ЦК України, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Лиманська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, місцезнаходження: 68141, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Лиман, вул. Героїв України,47а ().

Повний текст судового рішення виготовлено 25 липня 2025 року.

Суддя К. І. Олійник