ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7565/25 Справа № 201/6370/24 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та витребування майна,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Іосипова Оксана Олександрівна,

на рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 14 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

31.05.2024 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та витребування майна, в якому позивач просив:

- визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, укладений 02.02.2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- визнати право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування, після смерті батька, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101;

- витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Соборного районного суду м. Дніпра від 14 травня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та витребування майна задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) , ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Визнано в порядку спадкування за законом право власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

10.06.2025 року від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Іосипова Оксана Олександрівнанадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 14 травня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що по-перше позивач мав би право на спадщину у спірній квартирі у розмірі частини, а не частині.

По-друге, враховуючи, що час відкриття спадщини був 09.06.1998 року, а позивач звернувся до суду 31.05.2024 року, тобто через 25 років він пропустив всі можливі строки. Оскільки у відзиві на позов та у судовому засіданні була зроблена заява про застосування строків позовної давності, це була підстава для відмови у задоволенні позовних вимог.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від імені ОСОБА_1 , представником останнього ОСОБА_7 подано відзив та письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що судом першої інстанції були правильно встановлені фактичні обставини справи та прийняте рішення відповідно до норм законодавства.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.2 а.с.60-61).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції треба скасувати та винести нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 8 від 08.04.2021, Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 08 вересня 1963 року склав актовий запис №3442 про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 уклали шлюб, після укладення шлюбу ОСОБА_9 отримала прізвище ОСОБА_10 (т.1 а.с.28-29).

Відповідно до нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу від 13 червня 1996 року, ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.32-33).

Факт дарування квартири АДРЕСА_1 підтверджується нотаріально посвідченим договором її дарування, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, загальна площа (кв.м.): 38.5, житлова площа (кв.м.): 19.4, опис: складається з: 1- коридор, 2-житлова, 3-кухня, 4-санвузол, 5-кладова, 1-балкон, номер об`єкта в РПВН 622066205, укладений 02.02.2021 між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованим ОСОБА_5 посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Підберезною Н.В., який зареєстрований в реєстрі 02.02.2021 за №134 (т.1 а.с.134).

Відповідно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 2 від 08.04.2021, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 59 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть проведено запис №575 від 15 червня 1998 року (т.1 а.с.161 зворот).

Як випливає з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 звернувся до Восьмої Дніпровської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після свого батька у вигляді квартири АДРЕСА_2 та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину (т.1 а.с.159).

01 червня 2021 року державним нотаріусом Шостої Дніпровської нотаріальної контори Гайворонською Т.О., що виконувала обов`язки державного нотаріуса Восьмої дніпровської нотаріальної контори, відмовлено ОСОБА_7 , що діяла в інтересах ОСОБА_1 за довіреністю, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на частку квартири АДРЕСА_1 з тих підстав, що право власності на цю квартиру зареєстровано за іншою особою. Заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_7 , що діяла в інтересах ОСОБА_1 за довіреністю, подала 01 червня 2021 року.

Відповідно до Свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 НОМЕР_4 від 05 березня 1968 року, його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.131).

Відповідно до Свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 31 березня 2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 79 років (т.1 а.с.41).

Відповідно до копії паспорту НОМЕР_6 , виданого 07 жовтня 1996 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровські області, ОСОБА_4 08 вересня 1963 року уклала шлюб з ОСОБА_6 , та з 20 вересня 1996 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (т.1 а.с.34-35).

Відповідно до копії нотаріально посвідченого заповіту від 25 січня 2021 року ОСОБА_4 заповідала усе належне їй майно своєму сину ОСОБА_5 (т.1 а.с.42).

Відповідно до Свідоцтва про смерть НОМЕР_7 від 25 липня 2022 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 55 років (т.1 а.с.55).

16 серпня 2022 року до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д. звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_5 (т.1 а.с.51, 53).

Встановивши зазначені обставини суд першої ін. станції дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Але колегія суддів апеляційного суду погодитись з таким висновком у повній мірі не може з огляду на таке.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що на час придбання батьками позивача спірної квартири АДРЕСА_1 діяв Кодекс про шлюб та сім`ю України.

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Тож квартира АДРЕСА_1 фактично належала на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4 по частині кожному.

Тож спадкову масу після смерті ОСОБА_6 складала частина квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 549 Цивільного Кодексу Української РСР, що діяв на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті батька позивача - ОСОБА_6 , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 09 грудня 1998 року ОСОБА_1 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а ОСОБА_4 фактично вступила у володіння квартирою АДРЕСА_1 , в якій була зареєстрована та фактично проживала.

Тож частину спірної квартира треба в рівних частина розподілити між спадкоємцями першої черги: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по частині кожному.

Таким чином ОСОБА_1 повинен був успадкувати частину квартири АДРЕСА_1 , тож суд першої інстанції помилково визнав за ним право власності на частину, а тому апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивачу фактично належить менша частина в квартирі, то позовна вимога в частині витребування частини квартири не підлягає задоволенню, оскільки не можливо витребувати частину, залишаючи річ у іншого власника (власників).

Щодо строків позовної давності.

09 грудня 1998 року ОСОБА_1 звернувся до Восьмої Дніпровської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після свого батька у вигляді квартири АДРЕСА_2 та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину (т.1 а.с.159).

Тож позивачем не було пропущено 6-ти місячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини.

Ні у ЦК Української РСР (на час виникнення правовідносин) ні у УК України не встановлений строк для нотаріусів на виготовлення свідоцтва право на спадщину.

01 червня 2021 року державним нотаріусом Шостої Дніпровської нотаріальної контори Гайворонською Т.О., що виконувала обов`язки державного нотаріуса Восьмої дніпровської нотаріальної контори, відмовлено ОСОБА_7 , що діяла в інтересах ОСОБА_1 за довіреністю, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Тож позивач узнав, що його право порушено 01.06.2021 року й в останній день 3-х річного строку позовної давності, а саме 31.05.2024 року звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

Таким чином позивачем не було порушено строки позовної давності, а тому у цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При таким обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1932, 92 грн. (т.1 а.с.81).

Позивач просив визнати за ним право власності на частину квартири, в той час як має право на частину, тобто на 50 % від заявленої вимоги.

Таким чином, з відповідачів треба стягнути 50% від сплаченого позивачем судового збору у рівних частинах з кожного, тобто по 484, 48 грн. з кожного.

За подання апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_2 був сплачений судовий збір у розмірі 3633, 60 грн. (т.2 а.с.52).

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, лише в частині визначення позивачу частини у праві власності на спірну квартиру, тобто на 50% від заявлених вимог, а тому з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню 50% від сплаченого за апеляційний перегляд справи судового збору у розмірі 1816, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Іосипова Оксана Олександрівна задовольнити частково.

Рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 14 травня 2025 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та витребування майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101, в порядку спадкування за законом, після смерті його батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги щодо витребування частини квартири залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання позову в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 коп. з кожного.

Рішення Соборного районного суду м. Дніпра від 14 травня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 судовий збір за апеляційний розгляд справив розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 29.07.2025 року.

Судді: