Справа № 354/199/21
Провадження № 22-ц/4808/36/25
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Кузнєцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Яремчанського міського суду від 19 липня 2024 року, ухвалене в складі судді Остап`юк М.В. в м. Яремче, повний текст якого складено 29 липня 2024 року, у справі за позовом Яремчанської міської ради Івано-Франківської області до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , про визнання недійсним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року Яремчанська міська рада звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :16:001:0036, площею 1,3226 га, яка розташована за межами села Микуличин, підлягала обов`язковій передачі в комунальну власність Яремчанської міської ради Івано-Франківської області.

Однак, в період проведення заходів з інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення для передачі в комунальну власність територіальних громад, спірна земельна ділянка передана Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області у приватну власність ОСОБА_1 всупереч відмови органу місцевого самоврядування у погодженні надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою у зв`язку з тим, що земельна ділянка перебуває більше 20 років у користуванні місцевих жителів та використовується для випасання великої рогатої худоби та овець.

Вказане призвело до передачі у приватну власність земельної ділянки, що десятки років знаходиться у постійному користування мешканців місцевості та порушує право громади в особі Яремчанської міської ради реалізувати свої повноваження як законного власника землі.

Ухвалою суду від 15.11.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 .

Рішенням Яремчанського міського суду від 19 липня 2024 року позов задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 17.12.2020 №9-2104/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність». Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :16:001:0036, цільове призначення: 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, площею 1,3226 га, номер запису про право власності: 40200070, дата та час державної реєстрації: 15.01.2021 10:48:50. У задоволенні позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області передати у комунальну власність Яремчанської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :16:001:0036 відмовлено.

На вказане рішення Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що аргументація позивача про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів Головним управлінням Держгеокадастру є необґрунтованою, базується виключно на припущеннях.

Вказує, що позивачем не наведено, які саме його права порушено, адже єдиним офіційним власником спірної земельної ділянки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно є ОСОБА_1 . Тому Яремчанська міська рада не є належною стороною у справі і не має підстав для звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно, у суду не було підстав для задоволення позову.

Стверджує, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, що відповідає практиці Верховного Суду.

ОСОБА_1 в порядку вимог статей 118, 121, 122 Земельного кодексу України (в редакції від 16.10.2020) було подано до Головного управління клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення, земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності від 05.11.2020.

В свою чергу, Головним управлінням Держгеокадастру вживалося ряд заходів щодо розгляду вказаного клопотання, зокрема, звернення додержавного кадастрового реєстратора за місцем знаходження запитуваної земельної ділянки від 06.11.2020 №3071/3-20-0.331.

Також Головне управління зверталося із запитом до Микуличинської сільської ради від 09.10.2020 №11-9-0.331-5811/0/2-20 «Про погодження надання земельних ділянок», де серед переліку була і оспорювана земельна ділянка.

Рішенням Микуличинської сільської ради від 22.10.2020 №269-40/2020 «Про відмову у погодженні наданні земельних ділянок» відмовлено в погодженні у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки, яка оспорюється, кадастровий номер :16:001:0036, для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка перебуває в постійному користуванні жителів с. Микуличин та використовується для випасання великої рогатої худоби і овець.

Однак, такі доводи, на думку скаржника, є безпідставними, оскільки використання земельної ділянки для випасання великої рогатої худоби та овець не визначено самостійною підставою для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,

Вказує, що судом не взяті до уваги рішення Верховного суду, які мали вирішальний характер у цій справі, хоча представником Головного управління неодноразово наголошувалось на них у судових засіданнях. Так, згідно правових позицій, викладених у постанові Верховного Суду від 04.05.2020 у справі №813/2061/17, вимога щодо надсилання органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запитів про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування, фактично спростована як підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою,

Відповідно невірним вважає висновок Яремчанського міського суду з приводу необхідності Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області отримання погодження Микуличинської сільської ради при передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

Із розробленого ТОВ «Геоземкадсервіс» «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту Микуличинської сільської ради, урочище «Печеніївська» Яремчанської міської ради Івано-Франківської області» від 2020 року вбачається, що оспорювана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту Микуличинської сільської ради. А отже, Головне управління Держгеокадастру було наділене правом розпоряджатись такою ділянкою.

01.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся через ЦНАП до Головного управління із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,3226 га, кадастровий номер :16:001:0036, яка розташована за межами населеного пункту с. Микуличин Яремчанської міської ради Івано-Франківської області та передачі її у власність. Вказаний лист Головним управління був отриманий та зареєстрований за №Ф-2106/1/19-20 від 02.12.2020.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 123 ЗК України (в редакції від 16.10.2020) підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Оскільки зазначений проект був погоджений у встановленому законом порядку, інших підстав для відмови не було, Головне управління 17.12.2020 видало наказ №9-2104/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність». Водночас звертає увагу, що проект землеустрою було подано заявником 23.11.2020, тобто в межах визначеного постановою №1113 строку, а саме до 15.12.2020.

Також позивачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином системний аналіз постанови №1113 дозволяє стверджувати, що спірна земельна ділянка підлягала обов`язковій передачі в комунальну власність Яремчанської міської ради.

Зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляцїї у сфері земельних відносин», прийнятим 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, внесено зміни до низки статей Земельного кодексу України, зокрема, виключено статтю 186-1 ЗК України.

Отже, прийняття судом рішення в частині визнання недійсним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 17.12.2020 №9-2104/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» є помилковим та необґрунтованим, таким, що порушує норми матеріального права, адже судом не застосовано ст. 118 ЗК України, де встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Також вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки не підлягала задоволенню.

Так, відповідно до абзацу першого частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону №340-ІХ від 05.12.2019) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Тобто, з 16.01.2020 такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, на відмінну від положень ч. 2 ст. 26 вказаного Закону у попередній редакції. Наразі способами захисту є судове рішення: про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; про скасування державної реєстрації прав (постанова КГС ВС від 28.10.2020 у справі №910/10963/19).

Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині вимоги, яка стосується Головного Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, а саме: визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі, судові витрати залишити за позивачем.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року клопотання представника Яремчанської міської ради Івано-Франківської області адвоката Захарчук Галини Віталіївни та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2 адвоката Гайтанюк Мар`яни Миколаївни задоволено. Зупинено провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом цивільної справи №354/473/21.

Постановою Верховного Суду від 31.03.2025 розглянуто справу №354/473/21, касаційні скарги ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Хемич Владислав Мар`янович, та Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області залишено без задоволення.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року провадження у цій справі поновлено.

У судових засіданнях апеляційного суду представник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області - Бабула Д.Я. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник Яремчанської міської ради Івано-Франківської області адвокат Захарчук Г.В. та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2 адвокат Гайтанюк М.М. апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення.

ОСОБА_1 у засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, зокрема, шляхом розміщення на сайті судової влади оголошення про виклик особи в суд.

В останнє засідання суду апеляційної інстанції (16 липня 2025 року) усі учасники справи не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Начальник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням їхнього представника у відпустці.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, зважаючи на строк розгляду апеляційної скарги, та те, що учасники справи мали можливість реалізувати свої права, передбачені процесуальним законом, колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та розглядати справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31 січня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» №60-р (далі Розпорядження КМУ №60-р), яке діяло до 17.11.2020.

Відповідно до вказаного Розпорядження на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру покладено низку обов`язків. Зокрема, забезпечити з 1 лютого 2018 року: формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України та здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

В подальшому Указом Президента України від 15 жовтня 2020 року №449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» (далі Указ №449/2020) доручено Кабінету Міністрів України активізувати діяльність із передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність, а також вжити в установленому порядку заходів щодо врегулювання питання забезпечення набуття гарантованого права громадян на землю під час передачі у комунальну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, щодо яких громадянам надано дозволи на розроблення документації із землеустрою.

З метою забезпечення виконання вказаного вище Указу №449/2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 16 листопада 2020 року №1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» (далі Постанова №1113).

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 Постанови №1113 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру було покладено обов`язки забезпечити: 1) прискорення проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності; 2) передачу з 17 листопада 2020 р. земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність відповідно до статті 117 Земельного кодексу України.

Пунктом 4 Постанови №1113 рекомендовано органам місцевого самоврядування зареєструвати право комунальної власності на отримані земельні ділянки сільськогосподарського призначення у порядку, встановленому законом.

На виконання Постанови №1113 10.12.2020 Яремчанською міською радою Івано-Франківської області як правонаступником Микуличинської сільської ради прийнято рішення від 10.12.2020 №15-1/2020, яким ініційовано передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність Яремчанської територіальної громади в межах території Микуличинської сільської ради (т. 1, а.с. 24). Вказане рішення надіслано Головному управлінню Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

11.12.2020 та 18.12.2020 Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області прийнято накази №50-ОТГ та №58-ОТГ, відповідно до яких Яремчанській міській раді Івано-Франківської області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 797,8407 га та площею 88,7916 га, що розташовані за межами населених пунктів Яремчанської міської територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області, згідно з актами приймання-передач (т. 1, а.с. 8-16).

Позивач Яремчанська міська рада зазначала, що не всі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які підлягали передачі, були передані.

Зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером :16:001:0036, яка охоплюється генеральним планом села Микуличин, в період проведення заходів з інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення для передачі в комунальну власність територіальних громад, Головним управлінням Держгеокадастру передана у приватну власність фізичній особі - ОСОБА_1 .

Згідно викопіювання з генерального плану села Микуличин орієнтовне розташування вказаної земельної ділянки: село Микуличин, урочище «Печенівська» (т. 1, а.с. 19).

09.10.2020 Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області зверталося листом №11-9-0.331-5811/0/2-20 до Микуличинської сільської ради з проханням висловити свою позицію протягом десяти календарних днів з дня отримання вказаного листа щодо можливості надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення низки земельних ділянок за межами населеного пункту с. Микуличин, в тому числі і на земельну ділянку з кадастровим номером :16:001:0036, відповідним громадянам, перелік яких зазначається у цьому листі (т. 1, а.с. 81-82).

Рішенням Микуличинської сільської ради Яремчанської міськради Івано-Франківської області від 22.10.2020 №269-40/2020 Микуличинська сільська рада відмовила у погодженні наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами с. Микуличин, в тому числі з кадастровим номером :16:001:0036, в зв`язку з тим, що земельні ділянки перебувають в постійному користуванні жителів с. Микуличин більше 20 років та використовуються для випасання великої рогатої худоби та овець (т. 1, а.с. 25-27).

05.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, площею 1,3226 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Микуличин Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (т. 1, а.с. 78).

Наказом від 13.11.2020 №9-1763/15-20-СГ Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надало дозвіл відповідачу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3226 га (кадастровий номер :16:001:0036) за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Надвірнянського району, з метою подальшої передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а.с. 85).

17.12.2020 Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області прийняло наказ №9-2104/15-20-СГ, яким затвердило проект землеустрою щодо відведення зазначеної спірної земельної ділянки ОСОБА_1 та надало останньому цю земельну ділянку у власність (т. 1, а.с. 89).

15.01.2021 ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на цю земельну ділянку на підставі зазначеного наказу №9-2104/15/20-СГ від 17.12.2020 (т. 1, а.с. 18).

Позивач вважав, що така передача земельної ділянки є незаконною, оскільки надана у приватну власність відповідачу ОСОБА_1 за наявності відмови органу місцевого самоврядування у погодженні такої передачі та всупереч визначеному законодавством порядку.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що частина спірної земельної ділянки перебуває у його користуванні понад 20 років, надана йому із земель ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Микуличинської сільської ради від 12.08.2003 №57. Оформлення права власності на земельну ділянку не завершив, оскільки технічну документацію по складанню державного акту йому повернуто з непідписаною реєстраційною карткою земельної ділянки. У Відділі земельних ресурсів у місті Яремчі ДЗК України йому пояснили, що видати державний акт на цю земельну ділянку неможливо через відсутність певних рішень органів державної влади.

Як вбачається з рішення Микуличинської сільської ради від 30.05.2007 №85-10/2007, ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,1728 га для ведення особистого селянського господарства на участку Печенівська (т. 1, а.с. 181).

Рішенням Микуличинської сільської ради від 07.10.2008 №147-21/2008 ОСОБА_2 затверджено технічну документацію на земельну ділянку площею 0,1728 га для ведення особистого селянського господарства на участку Печенівська та передано у власність (т. 1, а.с. 188).

До пояснень третьої особи ОСОБА_2 долучено також реєстраційну картку земельної ділянки, площею 0,1728 га, яка не підписана Уповноваженими органами (т. 1, а.с. 189).

Суд першої інстанції зазначив, що предметом цього судового розгляду не є встановлення права власності третьої особи ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку чи факту включення земельної ділянки, якою користується останній, до спірної земельної ділянки. Ці питання мали бути перевірені та враховані відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області на стадії надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою відносно спірної земельної ділянки та передачі у власність.

Предметом цього спору є оспорення правомірності надання Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_1 у власність земельну ділянку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка була передана відповідачу ОСОБА_1 без отримання згоди органу місцевого самоврядування на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки останньому, та за наявності на час надання такого дозволу та передачі її у приватну власність інформації про те, що ця земельна ділянка перебуває у постійному користуванні місцевих жителів протягом десятків років. Суд дійшов висновку, що надання у приватну власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки відбулося з порушенням встановленої законодавством процедури. А тому оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, яким надано у власність ОСОБА_1 спірну земельну ділянку, є недійсним та підлягає скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області передати у комунальну власність Яремчанській міській раді спірну земельну ділянку, суд першої інстанції керувався тим, що на час ухвалення судового рішення Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області не має повноважень розпоряджатися спірною земельною ділянкою, в тому числі передавати її у комунальну власність. Позивачу відповідно до абзацу 9 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України слід зареєструвати право комунальної власності на спірну земельну ділянку. Також суд зазначив, що у цій справі витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння не є ефективним способом захисту, оскільки право на витребування майна має власник, а земельна ділянка хоча вважається в силу Закону комунальною власністю, у позивача право комунальної власності виникне лише після державної реєстрації такого права.

Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від №9-2104/15/20-СГ від 17.12.2020 року та в частині скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку. В іншій частині не оскаржується. А тому, з огляду на вимоги статті 367 ЦПК України, в іншій частині суд апеляційної інстанції рішення не переглядає.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Предметом спору у цій справі є визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 17.12.2020 №9-2104/15-20-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,3226 га, кадастровий номер :16:001:0036, скасування державної реєстрації права власності.

Відповідно до статей 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У частинах першій, другій, третій статті 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Держава є самостійним суб`єктом права власності на землю, яка реалізує це право через органи державної влади на землі державної власності.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно ст. 116 ЗК України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення (частина четверта статті 116 ЗК України).

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

За змістом частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України).

Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина шоста статті 186-1 Земельного кодексу України).

Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Водночас, згідно з вказаними нормами Земельного кодексу України єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять.

Важливо, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року №5245-VI (далі - Закон №5245-VI), який набрав чинності з 01 січня 2013 року, внесено зміни до Земельного кодексу України, зокрема до статті 122, де розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності визначено відповідні управління Держземагентства.

З урахуванням змін до Земельного кодексу України, внесених Законом №5245-VI, з 01 січня 2013 року, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області було розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Івано-Франківської області до моменту передачі цих земель об`єднанням територіальних громад.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» (яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин до 17 листопада 2020 року) Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01 лютого 2018 року, необхідно було забезпечити: формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно зі статтею 117 ЗК України; передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, у комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок; здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

У постанові Верховного Суду від 08.05.2023 у справі №160/4378/21 (адміністративне провадження №К/990/22914/22) викладено висновок про те, що «статтею 117 Конституції України, яка кореспондує статтю 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», передбачено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Частина третя вказаної статті Закону визначає, що акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України може видавати розпорядження для оформлення процесів управління в ході реалізації своїх владних повноважень, правового закріплення розпорядчо-виконавчих дій (процедури) підпорядкованих йому державних та інших органів.

У даному випадку Кабінетом Міністрів України з метою реалізації своїх повноважень у перехідний період щодо розпорядження землями державної власності було видане зазначене розпорядження від 31 січня 2018 року №60-р, яке визначає компетенцію Держгеокадастру з питання, що пов`язане з передачею земель сільськогосподарського призначення з державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад.

Дія цього розпорядження розповсюджується на Держгеокадастр та на об`єднані територіальні громади, тобто на конкретно визначене коло суб`єктів, на які, в свою чергу, покладено обов`язок розпорядження землями державної та комунальної форми власності.

Тобто, фактично Розпорядження №60-р носить організаційно-розпорядчий характер й адресоване визначеному колу осіб. Отже, здійснення Держгеокадастром розпорядження землями сільськогосподарського призначення під час їх передачі у власність має відбуватися за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Розпорядженням №60-р передбачалася інвентаризація земель сільськогосподарського призначення державної власності на території України, а передача Держгеокадастром сільськогосподарських земель передбачалася виключно за погодженням з ОТГ. Отже, законодавець прийнятим нормативно-правовим актом продовжив курс на реалізацію повноцінної децентралізації з наданням ОТГ повноважень з розпорядження землями державної власності.

Фактично з моменту прийняття цього розпорядження землями комунальної власності ОТГ вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Це передусім стосується несформованих у Державному земельному кадастрі земельних ділянок. Що стосується сформованих земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, права державної власності на які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, переходять у комунальну власність ОТГ з моменту державної реєстрації такого права.

Уряд цим розпорядженням фактично встановив заборону для Держгеокадастру на розпорядження сільськогосподарськими землями без погодження з ОТГ (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі №453/1375/21 (провадження №61-14060св23), від 08 травня 2023 року у справі №160/4378/21 (провадження №К/990/22914/22).

Встановивши, що у матеріалах справи відсутні і в ході судового розгляду не долучені докази звернення Головного управління Держгеокадастру до Микуличинської сільської ради щодо висловлення позиції відносно можливості надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою на спірну земельну ділянку, місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру не доведено дотримання процедури надання дозволу відповідачу ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою, визначеної у діючому на той час Рішенні Колегії Держземагентства №2/1, яке введене в дію наказом Державного агентства земельних ресурсів №328 від 15.10.2014, що є нормативно-правовим актом.

Отже, надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки відбулося без погодження з Микуличинською сільською радою.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 09.10.2020 Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області зверталося листом від 09.10.2020 №11-9-0.331-5811/0/2-20 до Микуличинської сільської ради з проханням висловити свою позицію протягом десяти календарних днів з дня отримання вказаного листа щодо можливості надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ряду земельних ділянок за межами населеного пункту с. Микуличин, в тому числі, і на земельну ділянку з кадастровим номером :16:001:0036, відповідним громадянам, перелік яких зазначається у цьому листі (т. 1, а.с. 81-82).

Аналіз вказаного листа Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області показує, що серед зазначених у листі громадян, прізвище відповідача ОСОБА_1 не зазначено, однак вказаний кадастровий номер земельної ділянки № :16:001:0036, дозвіл на розроблення проекту землеустрою якої було надано відповідачу ОСОБА_1 наказом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.11.2020 №9-1763/15-20-СГ.

Рішенням Микуличинської сільської ради Яремчанської міськради Івано-Франківської області від 22.10.2020 №269-40/2020 сільська рада відмовила у погодженні наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами с. Микуличин, в тому числі з кадастровим номером :16:001:0036, в зв`язку з тим, що останні перебувають в постійному користуванні жителів с. Микуличин більше як 20 років та використовуються для випасання великої рогатої худоби та овець (т. 1, а.с. 25-27).

Однак, незважаючи на зазначену вище відмову, та маючи інформацію про те, що земельна ділянка перебуває десятки років у користуванні жителів села, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області наказом від 13.11.2020 №9-1763/15-20-СГ надало дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3226 га (кадастровий номер :64:001:0036) за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту с. Микуличин, з метою подальшої передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства.

А в подальшому, 17.12.2020 Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області прийняло наказ №9-2104/15-20-СГ, яким затвердило проект землеустрою щодо відведення зазначеної спірної земельної ділянки ОСОБА_1 та надало останньому цю земельну ділянку у власність.

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку, що на час прийняття рішення про надання відповідачу ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою та прийняття оспорюваного наказу від 07.12.2020 №9-2104/15-20-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення йому спірної земельної ділянки та надання у власність, відповідачу Головному управлінню Держгеокадастру було відомо, що ця земельна ділянка перебуває у користуванні жителів села Микуличина. І Микуличинська сільська рада, правонаступником якої є Яремчанська міська рада, не погоджувала передачу у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки.

Також суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, приймаючи оскаржуваний наказ від 17.12.2020 №9-2104/15-20-СГ, порушило вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Головного управління Держгеокадастру про затвердження проекту землеустрою та передання у власність спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 є незаконним та підлягає визнанню недійсним.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 березня 2025 року у справі №354/473/21, що виникла із подібних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд належно дослідив і проаналізував надані письмові докази, визначив характер спірних правовідносин, дійшовши правильного висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області необхідно залишити без задоволення, а рішення Яремчанського міського суду від 19 липня 2024 року без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Яремчанського міського суду від 19 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 25 липня 2025 року.