Справа № 486/989/25
Провадження № 2/486/872/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Далматової Г.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Південноукраїнської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

учасники справи: позивач Південноукраїнська міська рада, відповідач ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2025 року Південноукраїнська міська рада звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, в якій просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти за період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року у розмірі 119288, 09 грн та судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідач використовує земельну ділянку площею 2,4313 га за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єкт нерухомого майна, розташований на цій земельній ділянці - будівлі та споруди бази Гідроспецбуду ІІІ черги, знаходиться в приватній власності відповідача. Власник об`єкта нерухомості, що знаходиться на зазначеній земельній ділянці у встановлений законодавством строк не звернувся до міської ради із відповідною заявою про укладання договору оренди земельної ділянки та продовжує використовувати земельну ділянку під розміщення та обслуговування будівель та споруд бази Гідроспецбуду ІІІ черги без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачує. Земельна ділянка орієнтовною площею 2,4313 га, за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер::22:006:0024), яка фактично використовується ОСОБА_1 , після проведеної інвентаризації не увійшла до загальної площі користування ДП «НАЕК «Енергоатом». Відповідачу було неодноразово надіслано листи з роз`ясненням, що власник нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, повинен сплатити нанесені збитки, ОСОБА_1 збитки не відшкодував та не звернувся до виконавчого комітету Южноукраїнської (Південноукраїнської) міської ради із заявою про укладання договору оренди земельної ділянки. За використання земельної ділянки нараховано суму збитків в період 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року включно.

За даними фінансового управління Южноукраїнської міської ради наданих листом від 10 серпня 2022 року за вих. № 256/05-18 підтверджується факт несплати ОСОБА_1 орендної плати за період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року.

Згідно інформації наданої Головним Управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області листом від 12 січня 2023 року за вих. № 55/22-23, нормативна грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер: :22:006:0024) складає: за 2019 рік - 2056879,80 грн; за 2020 рік - 2056879,80 грн; за 2021 рік - 2467526,37 грн.

Збережені кошти за земельну - 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки відповідно до рішень Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

08 лютого 2023 року комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам розглянуто та затверджено акт та розрахунок розміру збитків, нанесених ОСОБА_1 . Южноукраїнській міській раді, у вигляді неодержаних доходів (орендної плата за землю) за фактичне користування земельною ділянкою за період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року на суму 119288,09 грн.

Ухвалою суду від 02 червня 2025 року позовну заяву було залишено без руху. 12 червня 2025 року недоліки позивачем усунуто.

Ухвалою суду від 12 червня 2025 року позовну заяву повторно залишено без руху.

23 червня 2025 року представник позивача надав уточнену позовну заяву, в якій наведено розрахунок збитків нанесених ОСОБА_1 . Южноукраїнській міській раді у вигляді неодержаних доходів (орендної плати за землю) за фактичне користування земельною ділянкою за період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2021 року та уточнено суму збитків 119228,90 коп.

Ухвалою суду від 24 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі, відповідачу надіслано копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

07 липня 2025 року відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що позивачем в його позовній заяві ніяким чином фактично не підтверджено те, що земельна ділянка орієнтовною площею 2,4313 га. за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: :22:006:0024) належить до земель комунальної власності. Згідно листа головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області №380/354-25 від 05 лютого 2025 року та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11 лютого 2025 року земельна ділянка площею 2,4313 га кадастровий номер :22:006:0024 перебуває у державній власності та використовується на праві постійного користування ДП «НАЕК «Енергоатом».

Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано.

Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що земельна ділянка, які фактично використовувались ОСОБА_1 , після проведеної інвентаризації не увійшла до загальної площі користування ДП «НАЕК «Енергоатом» /а.с. 128/.

27 січня 2021 року, 12 жовтня 2021 року та 19 серпня 2022 року відповідачу було надіслали листи щодо необхідності оформлення права користування земельними ділянками /а.с. 132, 133, 134/.

Рішеннями Южноукраїнської міської ради №1216 від 28 червня 2018 року, №1585 від 13 червня 2019 року та №1913 від 25 червня 2020 року з додатками встановлено, на території Южноукраїнської міської територіальної громади ставки орендної плати за землю /а.с. 19-39, 62-73, 95-123/.

Згідно інформації наданої Головним Управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області листом від 12 січня 2023 року за вих. № 55/22-23, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер: :22:006:0024 складає: за 2019 рік 2056879,80 грн; за 2020 рік - 2056879,80 грн; за 2021 рік - 2467526,37 грн /а.с. 130/.

Згідно листа Фінансового управління Южноукраїнської міської ради до місцевого бюджету надходжень за оренду земельних ділянок від ОСОБА_1 не було /а.с. 131/.

08 лютого 2023 року комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам розглянуто та затверджено акт та розрахунок розміру збитків, нанесених ОСОБА_1 . Южноукраїнській міській раді, у вигляді неодержаних доходів (орендної плата за землю) за фактичне користування земельною ділянкою за період з 01 вересня 2019 року по 01 січня 2023 року на суму 260696,33 грн /а.с. 144-145/.

Згідно інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, земельна ділянка кадастровий номер: :22:006:0024 є державною власністю, речові права якої належать ДП НАЕК «Енергоатом» /а.с. 181/.

Відповідачем до відзиву долучено копію рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 червня 2025 року у справі за позовом Південноукраїнської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енерогатом» про стягнення безпідставно збережених коштів, однак за період з 01 липня 2021 року по 01 липня 2024 року. Яким в задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили.

З тексту рішення вбачається, що з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 січня 2025 року №НВ-025, земельна ділянка площею 2,4313 га, кадастровий номер :22:006:0024, за адресою: АДРЕСА_2 , належить до категорії земель «Землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення 14.01. для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ та організацій». За ДП НАЕК «Енергоатом» зареєстровано право постійного користування зазначеною земельною ділянкою, яке набуто на підставі Державного акту на право постійного користування землею ЮК №47 від 19 квітня 1995.

Згідно листа головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області №378/354-25 від 05 лютого 2025 року та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11 лютого 2025 року земельна ділянка площею 2,4313 га, кадастровий номер :22:006:0024 перебуває у державній власності та використовується на праві постійного користування ДП «НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав від 23 квітня 2025 року зазначена земельна ділянка перебуває у постійному користуванні АТ «НАЕК «Енергоатом», яке є правонаступником ДП НАЕК «Енергоатом» в силу ст.1 Закону України «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» /а.с. 205-211/.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Верховним судом у постанові №925/1370/20 від 29 вересня 2022 року здійснено історико-правовий аналіз чинного законодавства та зазначено наступне.

За змістом частини 2 статті 60 Закону України від 21 травня 1997 року «Про місцеве самоврядування в Україні» підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

У пункті 10 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21.05. травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. За пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад.

Із уведенням у дію 01 січня 2002 року нового Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Таким чином відобразився принцип розмежування земель державної і комунальної власності, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді. Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що з 01 січня 2002 року перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована Земельним кодексом України.

Законом України від 05 лютого 2004 року № 1457-IV «Про розмежування земель державної та комунальної власності» (втратив чинність 01 січня 2013 року) було визначено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування (ст.5). При розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності (ст.7).

З 01 січня 2013 року набув чинності Закон №5245-VI, за змістом пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу.

Відповідно до пп. а) п.4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки , на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони.

Отже, як вбачається з наведеного аналізу, землями комунальної власності не можуть вважатися ті земельні ділянки, які належать до державної власності та перебувають у користуванні державних підприємств.

Відповідно до ч.2 ст.83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування;

в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Згідно з ч.5 ст. 83 Земельного кодексу України територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі передачі їм земель державної власності.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» було внесено зміни до Земельного кодексу України та доповнено розділ Х «Перехідні положення» пунктом 24. В цій частині Закон набрав чинності 27 травня 2021 року.

Відповідно до пп. а) п.24 Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).

Таким чином для земельних ділянок поза межами населених пунктів діють аналогічні правила щодо переходу у комунальну власність за умови неперебування у державній власності або користуванні державних підприємств. Окрім того, п.24 також передбачено, що земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Позивачем прямо не зазначено, чи земельна ділянка розташована в межах населеного пункту Південноукраїнська, проте це вбачається із присвоєної поштової адреси, а також із акту №2 комісії з визначення збитків власникам землі (а.с.150-152).

Із наданих учасниками та досліджених судом доказів вбачається, що земельна ділянка площею 2,4313 га, кадастровий номер :22:006:0024, за адресою: АДРЕСА_1 , є державною власністю та з 19 квітня 1995 року перебувала у постійному користуванні державного підприємства НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до ч.1 Закону України «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» утворення товариства здійснюється шляхом перетворення державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» за рішенням Кабінету Міністрів України. Таким чином АТ «НАЕК «Енергоатом» є правонаступником ДП «НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до ч.4 ст.29-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з дня, наступного за днем державної реєстрації, до дня оформлення прав на користування земельними ділянками товариство користується земельними ділянками в розмірах та межах, у яких вони перебували у постійному користуванні НАЕК «Енергоатом», та згідно з їх цільовим призначенням.

Таким чином право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер :22:006:0024 належало ДП «НАЕК «Енергоатом» і перейшло до АТ «НАЕК «Енергоатом» в силу вимог закону, а з 17 квітня 2025 зареєстровано за АТ «НАЕК «Енергоатом».

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Кожна сторона, у відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов (постанова Верховного Суду №752/2345/16-ц від 20.03.2019).

Суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що земельна ділянка площею 2,4313 га, кадастровий номер :22:006:0024, за адресою: АДРЕСА_2 , є комунальною власністю, а тому у міської ради відсутнє право вимоги до землекористувача щодо стягнення плати за землю. За таких обставин позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Південноукраїнській міській раді відмовити в задоволенні позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне найменування позивача: Південноукраїнська міська рада, місцезнаходження: вул. Європейська, 48, м. Південноукраїнськ, Вознесенського району, Миколаївської області, .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Г. А. Далматова

_______________________________________

Повне рішення складено 29 липня 2025 року.