Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1856/24 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В.
Категорія 53 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С.,Павицької Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 296/1856/24 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО " до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 січня 2025 року, постановлене під головуванням судді Петровскої М.В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ВУСО » звернулося до суду з позовом, зазначивши, що 4 серпня 2023 року в м. Житомирі, з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Toyota Yaris, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб був застрахований відповідно до договору добровільного страхування, укладеного 24 квітня 2023 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що 24 серпня 2023 року сплатив потерпілій страхове відшкодування у розмірі 33316 грн. 47 коп.

Також вказує, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим ПрАТ Страхова компанія ВУСО звернулося до ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп із заявою про відшкодування сплачених потерпілій коштів.

ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 20218 грн. 62 коп.

Оскільки ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп не у повному обсязі відшкодувало фактично сплачені кошти, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 різницю між відшкодованою сумою та фактичним розміром понесених витрат, що становить 13097 грн. 85 коп.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14 січня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь ПрАТ ВУСО 13097 грн. коп. в якості страхового відшкодування та 3028 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу й постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги правовий висновок, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, й не врахував, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування ( зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 вказаного Закону, шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 24 квітня 2023 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу автомобіля Toyota Yaris, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

4 серпня 2023 року, по вул. Корольова в м. Житомирі, з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Toyota Yaris, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ СК ВУСО із заявою про виплату страхового відшкодування.

24 серпня 2023 року складено страховий акт, в якому зазначено про те, що розмір страхового відшкодування становить 33316 грн. 47 коп.

24 серпня 2024 року позивачем здійснено виплату вказаного страхового відшкодування.

На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп, яке здійснило виплату позивачеві коштів в порядку регресу у розмірі 20218 грн. 62 коп., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу (0,588) .

Цивільним Кодексом України передбачено, що зворотня вимога може бути заявлена у вигляді регресу ( стаття 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації ( стаття 993 ЦК України).

Зокрема, статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України « Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача ( перехід) права вимоги від страхувальника ( вигодонабувача) до страховика.

При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до винної особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України « Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Однак, при вирішенні даного спору слід враховувати ще й положення статті 13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Так, відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю 1 групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю 1 групи у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23 грудня 2014 року у справі №1-6/2014 зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам 1 групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі ( договір підряду, оренди тощо).

У цьому рішенні Конституційний Суд України також вказав, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок Моторного бюро, у випадках, передбачених Законом №1961.

Одним із завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом №1961, зокрема, й у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 вказаного Закону).

Тобто, законодавець, встановивши відповідну пільгу особі, яка має статус, зокрема, учасника бойових дій та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначив, що у разі, якщо така особа правомірно експлуатує свій транспортний засіб, то вона звільнена від обов`язкового страхування і в такому випадку ґарантом відшкодування шкоди виступає МТСБУ.

Як свідчать матеріали справи, відповідач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Управлінням соціального захисту населення Корольовського району 23 лютого 2021 року.

Судом встановлено, що під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Crafter, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Наявна в матеріалах справи відповідь НПУ містить інформацію про те, що вказаний автомобіль належить відповідачеві на праві приватної власності.

Отже, на спірні правовідносини поширюється дія пункту 13.1 статті 13 вказаного Закону й відповідач звільняється від обов`язку відшкодовувати сплачені позивачем кошти за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення,- про відмову у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО " до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: