П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2025 року місто Київ

справа № 369/7499/24

провадження № 22-ц/824/5936/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:судді-доповідача- Шкоріної О.І.,суддів-Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богуславського районного суду Київської області від 5 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Романенко К.С.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит від 1 листопада 2021 року у розмірі 103700 грн., понесені витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 1 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та позичальником, яким є ОСОБА_1 , було укладено Договір про споживчий кредит № 102845280, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 20 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 1 грудня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором. ТОВ «МІЛОАН» належним чином виконав свої зобов`язання за таким договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору.

10 грудня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 10-02/2022-50, відповідно до у якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальника в тому числі за Договором про споживчий кредит №102622084 від 2 листопада 2021 року.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі Договором про споживчий кредит №102845280 від 1 листопада 2021 року.

Вважає, що оскільки позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача, який зобов`язання за кредитним договором не виконав, відтак, з останньої на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість, яка станом на 8 квітня 2024 року становить 103 700 грн. Окрім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. та 3028 грн судового збору, сплаченого при поданні позову.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 5 листопада 2024 року частково задоволені позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 102845280 від 1 листопада 2021 в розмірі 103 700 грн., понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 3 028 грн. та витрати, понесені на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 12 грудня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати повністю та стягнути з позивача витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Вважає, рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги клопотання апелянта від 8 жовтня 2024 року про поновлення строку на подання відзиву на позов у зв`язку з перебуванням останньої за кордоном через військові дії в Україні. Таке клопотання є в матеріалах справи.

Крім того, посилається на ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» - сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інші платежі, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язання на підставі договору про споживчий кредит не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшеним за домовленістю сторін. А тому рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог суперечить чинному законодавству.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - Ткаченко М.М. заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ОСОБА_1 - адвокат Носовицький Г.А. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та оскаржуване рішення скасувати та стягнути з позивача витрати щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

В судове засідання не з`явився представник позивача ТОВ «Колект Центр», про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки - повідомлення до електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.144).

Зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 1 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 102845280, відповідно до умов якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 1 грудня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором, відповідач підписав заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору про надання споживчого кредиту, які містять істотні умови договору про надання споживчого кредиту.

Згідно п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.4. Договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 1 грудня 2021 року.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 7 500 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

10 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 10-02/2022-50, відповідно до у якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальника в тому числі за Договором про споживчий кредит № 102845280 від 1 листопада 2021 року.

ТОВ «Вердикт Капітал» відступив право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі Договором про споживчий кредит № 102622084 від 2 листопада 2021 року.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до вищевказаного договору, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 на загальну суму 103 700 грн, з яких: 20 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 81 500 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 2 850 грн. - заборгованість з комісії.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 102845280 від 1 листопада 2021 року, станом на 8 квітня 2024 року становить - 103 700 грн., з яких: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 81 500 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 2200 грн. - заборгованість з комісії.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні кредитного договору сторонами досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено, серед іншого, суму кредиту, процентну ставку за користування кредитними коштами та порядок повернення кредиту, строк дії договору. Укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк відповідачем не погашено, доказів належного виконання суду не надано.

Зменшуючи розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5000 грн., суд першої інстанції виходив із того, що понесені витрати у розмірі 25000 грн. є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт. При цьому судом враховано характер виконаної роботи, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру.

З такими висновками суду першої інстанції повністю не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В справі яка переглядається апеляційним судом не оспорюється факт укладення договору про споживчий кредит № 102845280 від 1 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а тому судом вважається, що такий був укладений.

У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка за разрахунками позивача станом на 8 квітня 2024 року становить - 103 700 грн., з яких: 20 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 81 500 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 2200 грн. - заборгованість з комісії.

Позивач набув право вимоги на вказану суму в зв`язку з укладенням Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, що також не оспорюється відповідачем.

Договором від 1 листопада 2021 року визначено наступні умови: п. 1.2. сума кредиту становить 2000 грн.; п.1.3. кредит надається строком на 30 днів; п. 1.4. термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користуванням кредитом - 1 грудня 2021 року; п.1.5.1 комісія за надання кредиту 2200 грн., яка нараховується за ставкою 1,25 відсотків від суми кредиту одноразово; 1.5.2 проценти за користуванням кредитом 7500 грн., які нараховується за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 103 700 грн., з яких: 20 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 81 500 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 2200 грн. - заборгованість з комісії.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції в частині наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором перед позивачем обґрунтованими, проте висновки щодо суми нарахованих та стягнутих відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 81 500 грн передчасними.

Умовами договору передбачено, що тіло кредиту становить 20000 грн (п. 1.2.), також договором передбачена комісія в розмірі 2200 грн. (п.1.5.1).

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачкою виконано умови договору та погашено тіло кредиту та комісію, визначену у договорі та погоджену сторонами, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Щодо суми відсотків колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Згідно пункту 20 Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК.

Разом з тим, за умовами укладеного між сторонами Договору, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (30 днів), тобто до 4 жовтня 2021 року, а після закінчення строку кредитування, у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати відсотки, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Однак, у цій справі, таких позовних вимог не заявлено, а тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову в частині нарахування та стягнення з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками поза межами строку кредитування (п.1.3 30 днів) з 1 листопада 2021 року по 1 грудня 2021 року в розмірі 74 000 грн. (81 500 грн.-7500 грн.) - відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору, тобто після 1 грудня 2021 року у розмірі 74 000 грн. є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів вважає позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 суми основного боргу в розмірі 20000 грн., комісії у розмірі 2200 грн. та відсотків визначених у договорі від 1 листопада 2021 року в розмірі 7500 грн. обґрунтованими, та такими що обумовлені та погоджені сторонами та у загальному складають суму 29700 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню частково, в процентному співвідношення на 28, 64 %, з відповідача ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню сума судового збору за подання позовної заяви в розмірі 867, 22 грн. (103700 грн.x 28, 64 % : 100%).

Крім того, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 також задоволена частково, на її користь на 71, 36 % з відповідача ТОВ Коллект Центр» підлягає стягненню судовий збір в сумі 3241, 17 грн. (4542 грн. x 71, 36 % : 100%).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення суми стягнення на оплату правової допомоги та вважає таку суму обґрунтованою, пропорційною та співмірною. В цій частині апеляційна скарга доводів щодо необґрунтованості висновків суду не містить.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, у тому числі, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 5 листопада 2024 року змінити, зменшити суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 102845280 від 1 листопада 2021 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» з 103700 грн. до 29700 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору з 3028 грн. до 867, 22 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3241, 17 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 30 липня 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус