Провадження № 2/344/4403/25
У Х В А Л А

25 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 23.07.2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Позивачем 25 липня 2025 року усунено недоліки позовної заяви, вказаних в ухвалі від 23.07.2025 року.

Справа підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.

Позовна заява відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Даних про обставини, які перешкоджають відкриттю провадження у справі станом на даний час немає.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Разом з заявою про усунення недоліків позовної заяви, позивач подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та стороннім особам, яких він вселив у квартиру, перебування у квартирі за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вселяти будь-яких осіб до квартири за адресою АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування заяви зазначає «…відповідно до відомостей про предмет договору та технічних характеристик, які містяться у технічному паспорті, квартира площею 56,8 кв. м. (житлова площа 39,6 кв.м.) є однокімнатною квартирою. Відповідно до акту прийому-передачі приміщень, ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_1 прийняла у користування житлову квартиру АДРЕСА_2 ( тобто без обмежень у площі користування). Згідно з п. 4 договору оренди, наймач має право, зокрема, користуватись житлом відповідно до його призначення та умов цього договору.

Водночас у липні 2025 року інший співвласник квартири ОСОБА_2 без відома та погодження із іншим власником майна, зі мною як орендарем вселив у квартиру за адресою АДРЕСА_1 невідомих мені чоловіків. Про наявність договірних правовідносин, оплату за використання житла між ОСОБА_2 та невідомими особами мені не відомо, тому відповідно до ст. 818 Цивільного кодексу України вони вважаються тимчасовими мешканцями, однак не отримали моєї згоди як наймача та попереднього повідомлення ОСОБА_3 як співвласника житла щодо тимчасового проживання у квартирі, не мають самостійного права володіння та користування житлом. Перебування в однокімнатній квартирі-студії (без перегородок і можливості розподілу простору) із невідомими мені чоловіками спричиняє фізичний та психологічний дискомфорт, суперечить чинному законодавству щодо прав на недоторканість житла, на особисте життя та його таємницю, створює перешкоди для нормального сну та відчуття особистої безпеки у житлі, викликає занепокоєння щодо безпеки власного майна. Щодо вказаних обставин я неодноразово зверталась у правоохоронні органи, докази на підтвердження чого додаються. Враховуючи подання мною позовної заяви про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення сторонніх осіб, виникла необхідність у забезпеченні позовної заяви шляхом заборони ОСОБА_2 та стороннім особам, яких він вже вселив, перебування у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборони ОСОБА_2 вселяти будь-яких інших осіб до моменту вирішення справи по суті за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Вказані заходи є необхідними для забезпечення моїх прав як наймача, забезпечення прав іншого співвласника майна, якого теж не було повідомлено та не досягнуто згоди щодо вселення сторонніх осіб, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою…».

Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову визначені в ст.150 ЦПК України.

При цьому, ч.10 ст.150 ЦПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом позовної заяви позивач просить «1.Визнати дії відповідача щодо заселення сторонніх осіб до квартири без згоди позивача- такими, що порушують її права користування житлом; 2. Зобов`язати відповідача утримуватись від подальшого вселення або проживання сторонніх осіб у квартирі за адресою АДРЕСА_1 без згоди позивача. 3. Усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом виселення сторонніх осіб.».

В наданій заяві про забезпечення позову позивач просила забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 та стороннім особам, яких він вселив у квартиру, перебування у квартирі за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вселяти будь-яких осіб до квартири за адресою АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Таким чином, запропонований позивачем вид забезпечення позову є тотожним з заявленими нею позовними вимогами.

Тобто, позивач при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову мав намір досягнути мети, яку ставить безпосередньо за результатами судового розгляду справи за поданим позовом.

А тому, в разі забезпечення позову у вказаний спосіб судом фактично буде вирішено спір по суті позовних вимог, що є порушенням вимог ч.10 ст.150 ЦПК України.

Крім того, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позивачем не надано суду обґрунтування та доказів об`єктивних обставин, що невжиття зазначених заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, не передбачено процесуальним законом здійснення заходів забезпечення позову, яке ґрунтується виключно на припущеннях про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позову, що не підтверджені належними засобами доказування.

Таким чином, заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Усі інші пояснення, докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не наддала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

відкрити провадження у справі.

Справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання призначити на 16 жовтня 2025 року о 10 годині 00 хв.

Судове засідання відбудеться в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (вул. Грюнвальдська 11, зал № 5).

Запропонувати відповідачу, у випадку заперечення проти позову, протягом двадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позов, копію якого разом із доданими до нього документами надіслати іншим учасникам справи.

Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет court.gov.ua.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, в частині відмови в забезпеченні позову та в частині порушень правил підсудності, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бородовський С.О.