Справа № 308/7225/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Дуб В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чопської міської ради Закарпатської області про визнання права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад оставин справи

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Чопської міської ради Закарпатської області, в якому просить визнати за ним право користування житловим приміщенням кімнатою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постійно проживав з народження і на даний час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначеною кімнатою в гуртожитку його мати, ОСОБА_2 , 1984 р.н., та її батько, ОСОБА_3 , 1958 р.н., користувались на підставі Ордера №71 на житлову площу в гуртожитку, виданого 14.11.2002 року. Його сім?я проживала у вказаному гуртожитку з 1993 року. Його дід, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цього ж року, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати, ОСОБА_4 . На момент смерті матері він був неповнолітнім і не знав про юридичну важливість реєстрації місця проживання, також йому не відомі підстави чому мати зареєструвала його місце проживання не у гуртожитку.

Адреса реєстрації його місця проживання відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади: АДРЕСА_2 . Цей будинок належить рідній сестрі його матері, і тому, коли на початку 2025 року вона попросила його виписатись, він не зміг зареєструватись за адресою фактичного проживання в гуртожитку.

У ЦНАП м.Чоп йому відмовили у зв?язку з відсутністю правових підстав провести реєстрацію місця проживання, оскільки у нього відсутній ордер на вселення в спірне приміщення та договір найму житла, а також Виконавчим комітетом Чопської міської ради 17.04.2025 йому відмовлено у зміні договору найму житлового приміщення.

Вказує, що факт його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 можуть підтвердити сусіди, що також проживають у гуртожитку (пояснення додаються).

Процесуальні дії по справі, заяви сторін

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.05.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі, призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання 24.07.2025 не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, 11.07.2025 та 22.07.2025 до суду від позивача ОСОБА_1 поступили клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами. Також просить позов задовольнити та визнати за ним право користування житловим приміщенням кімнатою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Виконавчий комітет Чопської міської ради не забезпечив участь в судове засідання свого повноважного представника, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, при цьому 11.06.2025 до суду подали відзив на позовну заяву в якому просять здійснити розгляд справи №308/7225/25 без участі представника відповідача.

За наведеного, враховуючи подані клопотання, вимоги ч.3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників та на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що Ужгородською дистанцією цивільних споруд Львівської залізниці видано ордер № 71 від 14.11.2002 року на житлову площу в гуртожитку АДРЕСА_3 . Такий видано гр. ОСОБА_5 , яка навчається в СПТУ-2 м. Ужгорода на право займати з сім`єю з 2 чол. житлову площу в гуртожитку АДРЕСА_1 , розмір 12 кв.м. Ордер виданий на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету. Склад сім`ї: ОСОБА_3 батько 1958 р.н.

Згідно копії свідоцтва про одруження від 16.06.2004 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 одружились 25.10.2003, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №03. Прізвища після одруження: чоловіка « ОСОБА_7 », дружини « ОСОБА_7 ».

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 15.07.2002 (видане повторно) слідує, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Чоп, її батьками записані батько - ОСОБА_3 , мати ОСОБА_8 .

Копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 09.07.2004 підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_1 , місце народження: с. Червоне Ужгородський район Закарпатська область, його батьками записані: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_4 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади Чопської територіальної громади номер витягу 2025/004076778 від 27.03.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 05.11.2018 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Копією свідоцтва про смерть (повторно) Серія НОМЕР_3 від 02.04.2025 підтверджується що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Чоп Закарпатської області.

Крім того, з копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 від 01.09.2021 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Чоп Закарпатської області.

Згідно копії довідки Відділу державної реєстрації нерухомості, бізнесу та реєстрації місця проживання Управління Центр надання адміністративних послуг Чопської міської ради №344, така видана про те, що на день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала та була зареєстрована в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Інших зареєстрованих осіб станом на 31.08.2021 р. не було.

27.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до міського голови із заявою, в якій просив надати рішення про зміну договору найму житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача, його матері ОСОБА_4 .

Копією витягу з рішення Виконавчого комітету Ужгородського району Закарпатської області Чопської міської ради №332 від 17.04.2025 вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 у зміні договору найму житлового приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю підтвердження місця реєстрації заявника за вищевказаною адресою. Рекомендовано гр. ОСОБА_1 здійснити реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , та підтвердити право користування даним житловим приміщенням в судовому порядку.

До матеріалів позивачем додано заяви ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 12.05.2025, в яких зазначено, що ОСОБА_1 , 2004 р.н. проживав у кімнаті АДРЕСА_4 , з матір`ю ОСОБА_2 з народження. Також, після смерті матері ОСОБА_1 продовжив проживати і на даний час проживає за вищезазначеною адресою.

Також до матеріалів додано копію технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна кімната АДРЕСА_4 виготовлений 24 грудня 2016 року ФОП ОСОБА_12 на замовлення ОСОБА_4 з технічною характеристикою кімнати.

Щодо копії ордера №164 від «17 мая 1993 г.» то слід зазначити, що такий не досліджується судом, оскільки не на мові на якій провадиться судочинство.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Позиція суду та оцінка доводів

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно з частиною першою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно зі статтею 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер (стаття 61 ЖК України).

Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені у частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно зі статтею 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено відповідно до вимог законодавства України.

Відповідно до частини першої, другої статті 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

За змістом вказаної норми закону, будь-який член сім`ї наймача, який разом з ним проживає, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. А судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в цьому житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 червня 2020 року у справі № 755/16392/17 (провадження № 61-310св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 466/5057/17 (провадження № 61-42617св18), від 26 грудня 2024 року у справі № 489/1183/21 (провадження № 61-7939св24).

Судом з матеріалів справи встановлено що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 05.11.2018 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади Чопської територіальної громади номер витягу 2025/004076778 від 27.03.2025.

Посилаючись на положення ЖК України, позивач вважає, що після смерті його матері, ОСОБА_4 , яка користувалася спірним житловим приміщенням на підставі ордеру, він як член сім`ї наймача, має право на користування спірною кімнатою АДРЕСА_4 , в якій проживає з народження та до цього часу.

Між тим, матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вселення та постійного проживання позивача разом з матір`ю до її смерті, у спірному житловому приміщенні.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що позивач після смерті матері продовжує проживати у спірному житловому приміщенні, несе відповідні витрати на оплату користування вказаним житлом та комунальних послуг.

Так, у позовній заяві позивач вказує, що факт його постійного проживання в спірному житловому приміщенні можуть підтвердити свідки, однак жодних клопотань про виклик та допит свідків позивачем до суду не було подано.

Суд також зауважує, що рішенням Виконавчого комітету Чопської міської ради було відмовлено позивачу в зміні договору найму спірного житлового приміщення, у зв`язку з відсутністю підтвердження місця його реєстрації за вказаною адресою. Також було рекомендовано позивачу підтвердити право користування даним житловим приміщенням в судовому порядку.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, а також врахувавши докази, які містяться у матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав допустимих та достатніх доказів на підтвердження постійного проживання у спірному житловому приміщенні.

Всупереч наведених норм, позивачем не подано до суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження низки обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Так, позивачем не надано доказів постійного проживання разом з матір`ю, до дня її смерті, у спірному житловому приміщенні зареєстрований не був, на час смерті матері позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тобто останній забезпечений житлом, зберігає постійне місце проживання у вказаному будинку.

Крім того, слід зазначити, що за змістом ст.65 ЖК України за особою, яка проживає у наймача житлового приміщення як член його сім`ї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у іншому житловому приміщенні.

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю належними, допустимими та достатніми доказами.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати суд покладає не позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 228, 229, 247, 258, 259, 263- 265, 273, 279 ЦПК України, ст.ст. 9, 58, 61, 64, 103, 106, ЖК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чопської міської ради Закарпатської області про визнання права користування житловим приміщенням, - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Виконавчий комітет Чопської міської ради Закарпатської області, місцезнаходження: Закарпатська область, м. Чоп, вул. Берег, буд. 2, .

Повне рішення суду складено 24 липня 2025 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило