Провадження № 2/761/2873/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 рокуШевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Марінченко Л.В., Кочур Л.В.,

за участі

представника позивачів ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 01.12.2019 року ОСОБА_7 (Позикодавець) надав ОСОБА_2 в позику грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) доларів Сполучених Штатів Америки, що підтверджується відповідною розпискою. Умовами позики було визначено плату за користування позикою в розмірі 600 доларів Сполучених Штатів Америки. При цьому відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути позику в розмірі 3600 доларів Сполучених Штатів Америки в строк до 01.12.2020 року. Разом з тим, грошові кошти за договором позики за життя позикодавця повернуті не були. Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є спадкоємцями ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Частки Позивачів у спадковому майні Позикодавця становлять (п. 3 Договору про поділ спадщини): 1) ОСОБА_5 - 2/3 частки у спадщині; 2) ОСОБА_6 - 1/3 частки у спадщині. За таких обставин, зважаючи на те, що договір позики в частині повернення грошових коштів виконані не були представник позивачів просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики у розмірі 2400 доларів США; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання в розмірі 5 527, 96 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики у розмірі 1200 доларів США; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання в розмірі 2763, 98 гривень, здійснити розподіл судових витрат.

Провадження у справі відкрито 12.11.2024, відповідно до вимог ст.ст.19,274 ЦПК України, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін)

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на позов де зазначено наступне. Так, 01.12.2019 дійсно була написана розписка про наміри тимчасово позичити суму грошей у розмірі 3 000,00 доларів США. Рівно через рік, у квартирі, яка належить відповідачу ОСОБА_2 повернуто ОСОБА_7 суму у розмірі 900,00 доларів США. в присутності свідка - ОСОБА_8 , який був спеціально запрошений, щоб підтвердити факт передачі коштів. В травні 2021 відповідачем було повернуто позикодавцю сума у розмірі 1 500,00 доларів США , що 500,00 доларів США було повернуто у листопаді 2021 . ОСОБА_7 помер раптово ІНФОРМАЦІЯ_3. У покійного не було намірів щодо стягнення суми можливої заборгованості по позиченим коштам та, відповідно будь - яких нарахувань №% річних. Отже і у спадкоємців не виникло право вимагати стягнення відсотків. Коли відповідач дізналась про смерть ОСОБА_7 вона зв`язалась з дружиною позикодавця. З тексту переписки вбачається, що відповідач відчувала відповідальність за своєчасне повернення 700,00 доларів США, про що обізнана і позивач. Відповідач вважає стягнення з неї відсотків по розписці вимаганням та визнає вимоги у сумі 100,00 доларів США. , а щодо 600,00 доларів наче відсотків - це були особисті домовленості між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , до яких позивачі не мають жодних стосунків.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити.

Відповідач, її представник просили взяти до уваги, що частина боргу була повернута.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, і не заперечується стороною відповідача, що 012019 між ОСОБА_7 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник було укладено договір позики відповідно до якого відповідач отримала від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 3000,00 доларів США строком на один рік.

На підтвердження укладеного договору, ОСОБА_2 надано розписку, оригінал якої оглянуто під час розгляду справи.

Як вбачається з наданої розписки, відповідач взяла на себе зобов`язання 01.12.2020 повернути позичальнику суму у розмірі 3 600,00 доларів США.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Між спадкоємцями ОСОБА_7 , якими є позивачі по справі 31.10.2023 укладено договір про поділ спадщини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харкавою О.В., відповідно до якого частки позивачів у спадковому майні Позикодавця становлять (п. 3 Договору про поділ спадщини): 1) ОСОБА_5 - 2/3 частки у спадщині; 2) ОСОБА_6 - 1/3 частки у спадщині.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про смерть, виданого 12.10.2022 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) наявна в матеріалах справи.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За вимогами ЦК України склад спадщини має певні особливості: у порядку спадкування переходять лише ті права та обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; права та обов`язки спадкодавця переходять до правонаступників як єдине ціле з урахуванням усіх забезпечувань та обтяжень.

Так, представник позивачів зазначає, що обумовлена договором сума позики у розмірі 3 600,00 доларів США не була повернута позичальником.

В свою чергу ОСОБА_2 вказує, що більша частина боргу повернуті, підстави для стягнення 3% річних відсутня.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це визначено положеннями ст. 629 ЦК України..

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що бачив як ОСОБА_2 віддавала ОСОБА_7 900,00 доларів США, а потім ще 500,00 доларів США. Повідомив, що розписку за якою віддавались гроші не бачив.

До відзиву ОСОБА_2 долучила скрін-шоти з перепискою (листування) з мобільного телефону в яких йде мова про повернення коштів.

Разом з тим, ідентифікувати хто саме веде переписку та хто є отримувачем повідомлень не вбачається можливим.

З іншого боку ч. 2 ст. 545 ЦК України визначено, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Частиною 3 ст. 545 ЦК України визначено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане (постанова Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 707/2606/16-ц).

Як вже зазначено, оригінал розписки, який знаходиться у позивачів, було оглянуто в судовому засіданні.

І суд і відповідач пересвідчились, що борговий документ не містить відміток позичальника щодо повернення частини боргу.

Будь - яких інших документів, які б свідчили про часткове виконання зобов`язань щодо часткового повернення суми позики під час розгляду справи стороною відповідача надано не було.

При цьому суд не може покласти в основу рішення показання ОСОБА_8 , зважаючи на те, свідок не бачив розписку видану на підтвердження укладення договору, що не дає підстав достовірно вважати, що грошові кошти повертались саме за розпискою від 01.12.2019.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 373/2054/16-ц.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів в частині стягнення основної суми боргу за договором позики, з урахуванням їх частки у спадковому майні підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

За розрахунками представника позивача, які не спростовувались відповідачем та її представником під час розгляду справи, сума позики на дату звернення з позовом в гривневому еквіваленті становить 148 597,20 грн., 3% річних за період з 02.12.2020 по ІНФОРМАЦІЯ_3 (дата смерті позичальника становить 8 291,94 грн.

Щодо тверджень відповідача про особисті домовленості зі ОСОБА_7 та відсутності права у спадкоємців вимагати 3% річних, суд вважає за необхідність вказати, що такі доводи не можуть бути покладені в основу рішення, зважаючи на вищенаведені норми матеріального права, а саме ч. 2 ст. 625 та 1216,1218 ЦК України.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 625,629, 1046,1047, 1216,1218 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики у розмірі 2400,00 доларів США, 3% річних згідно за порушення грошового зобов`язання в розмірі 5 527 грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість за договором позики у розмірі 1200,00 доларів США 3% річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 2763 грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 836 грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 418 грн. 38 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень цього Кодексу протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.07.2025 року.

Суддя: