Справа № 404/9939/24
Номер провадження 2/404/2749/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд м. Кропивницького у складі:

головуючого судді Варакіної Н.Б.

за участі секретаря Щербини А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» (вул. Ливарна, 1, с. Нове, м. Кропивницький, 25491) про відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 12.12.2015 о 20.00 по вул. Металургів між будинками №10 та №29 в смт. Нове, м. Кропивницький (за генеральним планом м. Кропивницький Затвердженого рішенням 627 від 12.09.2000) сталась ДТП, за участю керованого ним автомобіля ЗАЗ-110247, державний номер НОМЕР_1 , який зіткнувся з залізобетонним блоком (колодязне залізобетонне кільце діаметр 1,5 метрів та висотою 1 метр) залишеним працівниками КП "Теплоенергетик" КМР по центру проїжджої частини, біля розритого котловану (розміром 7 на 4 метри та глибиною більше 5 метрів). Внаслідок чого автомобіль зазнав механічні пошкодження: розбитий передній бампер, передня ліва фара з показником поворотів, переднє ліве крило, кришка капота, решітка радіатора, склоочисник (згідно довідки інспектора ДАІ Трегуб С.В від 12.12.2015 та згідно експертної оцінки на 15.12.2015 вартість відновлювального ремонту склала 19 474,30 гривень та на 19.02.2017 року склала 27 757,58 гривень. З схеми місця ДТП, доданого до протоколу ДАІ видно, що місце розриття дорожнього покриття не освітлене, мокре та забруднене, належне огородження відсутне, попереджувальні знаки за 50 метрів про проведення робіт відсутні, розмітка відсутня, обладнання щоб запобігти ДТП теж відсутнє. Залізобетонне кільце є частиною трубопроводу, який стоїть на майновому балансі відповідача та його наявність задокументована в протоколі та схемі, фотографіях. Порушення порядку полягає в невиконанні настанов ДСТУ 3090-95 «Безпека дорожнього руху» «Організація робіт з експлуатації міських вулиць та доріг» відноситься до нормативних державних актів таких як Державний стандарт України, які необхідно було виконати у встановленому порядку. саме з вини відповідача сталася ДТП. Аварійна ділянка водогону проводилась з грубими порушеннями без врахування вимог ДСТУ 3090-95 ( додаток /М ), де передбачено розділами:

« - 4.8 Забезпечення правил техніки безпеки та правил дорожнього руху;

- 5.1 Роботи (технологічні процеси ремонту) проводяться безперервно та в зжаті строки (виконувались по факту лише в денний час з 6 по 16 грудня 2015р.);

-5.5 в межах огородженого та обладнаного технічними засобами;

- 5.6 Забороняється виконувати без належного огородження;

-5.8 При організації технологічних процесів робіт слід забезпечувати

виконання їх цілодобово;

- 5.10 відновлення дорожнього одягу негайно;

- 6.1 Ділянки повинні огороджені технічними засобами відповідно діючих

стандартів;

- 6.4 Забороняється огороджувати ділянки бетонними блоками;

- 6.5 Обвалування ділянки бетонною сумішшю або асфальтом;

- 6.6 При цьому рух регулюється при допомозі дорожніх знаків;

- 6.14 Обладнання ділянки експлуатаційних робіт , а також

відповідальність за належне розміщення та зберігання технічних засобів покладається на організацію, яка проводить ці роботи;

- 8.3 Контроль виконання правил огородження та обладнання технічним засобами ділянок експлуатаційних робіт, а також виконання вимог безпеки дорожнього руху покладений на керівництво організації (підприємство);»

Всупереч вимог ДСТУ 3090-95 роботи КП «Теплоенергетик» розпочав 6-го грудня та проводив лише в світлий час доби та допустив переривання робіт (технологічних процесів), не забезпечив зовнішнє освітлення та технічні засоби на аварійній ділянці, на вихідні дні продовження експлуатаційні роботи не проводились, залишив бетонний блок у вигляді бетонного кільця (будівельний матеріал) на проїжджій частині як жорстку перепону руху, не забезпечив на упереджувальній відстані попереджувальні знаки про ремонтні роботи, що зазначено на фото (додаток), що призвело до ДТП за моєї участі 12.12.2015, оскільки не зміг своєчасно її розгледіти та зреагувати щоб уникнути зіткнення, оскільки зазвичай такої перепони в такому місці раніше не було.

В результаті ДТП йому завдані збитки згідно останньої експертизи оцінки від 19.02.2017 вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 27 757,58 грн., вартість самих експертиз склала 2500 грн., послуги адвоката 1000 грн, оформлення доручення довіреній особі 350 грн. в сумі 31 607,58 грн.

Добровільно в досудовому порядку КП «Теплоенергетик» відшкодувати завдані збитки на мого листа-претензію від 06.11.2017 відповів категоричною відмовою, мотивуючи тим, що старший майстер КП «Теплоенергетик» не був притягнутий до адміністративної відповідальності за 4.4 ст. 140 КУпП. Старший майстер КП «Теплоенергетик» не був притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки справа 404/2220/16-п (провадження 3/404/1202/17) від 17.05.2017 розглядалась лише стосовно нього, а не посадових осіб. В постанові сказано що функція огородження не входе у функцію старшого майстра, а це означає що входить в функцію іншої особи відповідача та не знімає з відповідача обов?язку виконати огородження. Також важливим є те, що потерпілий оскаржив постанову іншої інстанції про адмінправопорушення до апеляційного суду по справі (апеляційне провадження 33/781/293/17 від 21.08.2017 якою відмовлено в притягненні до адмінвідповідальності старшого майстра, та винесена з висновком, що протокол по адміністративне правопорушенням складений з порушенням, що стало причиною відмови в апеляційній скарзі та виправдано старшого майстра по причині відсутності в протоколі інформації які стандарти порушено, не вказані дати події та протокол недопрацьований повернувся до суду. Вважає, що неважливо який працівник спричинив порушення, а важливий факт порушення юридичною особою, тобто будь-яким працівником який працює за трудовим договором з відповідачем і виконує роботу від імені відповідача.

З протоколів та судових рішень ч.4 ст.140 КУпАП може бути лише встановлення факти подій, та висновки з таких документів не впливають на висновок суду по поданій справі по суті позовних вимог.

Головною причиною стало залишення відповідачем бетонного блоку у вигляді залізобетонного кільця, як причина ДТП та як слідство завдання матеріальних і моральних збитків. Факт залишення залізобетонного кільця відповідачем на проїжджій частині та інших порушень зафіксовано належними доказами у вигляді схеми ДТП, протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, довідок, судового рішення по КУпП та доказуванню не потребує. Такими діями моє життя та здоров`я поставив під ризик. Про встановлення жорсткої перепони, як огородження зони робіт, у вигляді спеціально викрашеними бетоними блоками з порушенням ДСТУ3090-95 повідомляє свідок по справі, посадова особа відповідача головний інженер Карауш В.Ф. в ДКП № 0000047 від 26.04.2018.

Саме в день ДТП 12.12.2015 року позивач їхав до своєї хворої матері ОСОБА_2 з погіршенням стану здоров?я, яку мав доставити у медичний заклад. Під час зіткнення з перешкодою отримав удар головою та грудьми та відчував де-який час сильний біль. В подальшому під час обстеженьвиявлено три грижі в спинному хребті та кіста правої нирки. З 2003 року опікується та доглядає свою матір`ю інваліда І групи, рідну сестру інваліда ІІ гр. - ОСОБА_3 та брата інваліда І групи по зору ОСОБА_4 . В результаті втрати мобільності (сім років без авто) не міг своєчасно надавати допомогу рідним в повному обсязі та належно доглядати за ними, не міг належно виконувати громадські обов?язки голови квартального комітету №5, голови кооперативу «Західний -1» та помічника депутата. Різко погіршився стан здоров?я та відносин в сім?ї, бездіяльність поліції та прокуратури в розслідуванні досудового кримінального провадження (яких було шість) морально принижувала мене та їхня бездіяльність та нерозумні строки розслідування я оцінюю як моральні тортури, втрати часу на збирання доказів для даної справи, що відволікало моє звичайне життя від звичних власних сімейних та побутових справ. В результаті неправомірних самоправних дій працівників КП «Теплоенергетик», отримав як матеріальну, так і моральну шкоду, змінився звичний спосіб життя, погіршився душевний стан та стан здоров?я, перестав себе безпечно почувати на вулицях з острахом за своє життя та своїх близьких від схожих ймовірних порушень при експлуатаційних роботах та які пересуваються в громадському транспорті, де після завершення ремонту не менше року не було поновлено дорожнє асфальтне покриття. Був тривалий час обмежений в користуванні своїм майном, яке було пошкоджено, порушені мої конституційні права вільно пересуватись та розпоряджатись своїм майном, моральну шкоду оцінює в 200 000 грн. Дана сума матеріальної шкоди у сумі 73059,20 грн. (індексація суми 31607,58 грн. з дати 19.02.2017 по 01.11.2024.

Просить поновити строк звернення до суду та стягнути з комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради (відповідача) кошти в розмірі 73 059,20 грн. компенсацію з урахуванням індексу інфляцію за завдану матеріальну шкоду та 200 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 14.11.2024 відкрито загальне провадження у справі.

Ухвалою від 02.04.2025 витребувані матеріали кримінального провадження.

Ухвалою від 25.05.2025 витребувані матеріали кримінального провадження.

Ухвалою від 27.05.2025 закрито підготовче провадження.

Від відповідача надійшов відзив, в якому позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності, оскільки подія сталася 12.12.2015.

В судове засідання сторони не з`явились, позивач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що сторони подали заяви по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.12.2015 о 20.00 по вул. Металургів між будинками №10 та №29 в смт. Нове, м. Кропивницький сталась ДТП, за участю керованого позивачем автомобіля ЗАЗ-110247, державний номер НОМЕР_1 , який допустив наїзд на залізобетонне кільце, яке знаходилось на проїзний частині під час виконання дорожніх робіт КП «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради». Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні ушкодження.

Позивач зазначає, що ДТП відбулась з вини працівників КП «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради», які проводили ремонтні роботи та не забезпечили безпеку дорожнього руху, відповідно до вимог ДСТУ 3090-95 «Безпека дорожнього руху» «Організація робіт з експлуатації міських вулиць та доріг» та не огородили територію технічними засобами.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.05.2017 закрито провадження у адміністративній справі за ч. 4 ст. 140 КУпАП відносно старшого майстра дільниці водопостачання та водовідведення ОСОБА_5 в зв`язку з тим, що він не є суб`єктом складу правопорушення.

21.11.2017 внесені відомості в ЄРДР № 0000117 та проводилось досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за вчинення самоправства посадовими особами КП «Теплоенергетик» під час проведення ремонтних робіт по вулиці Металургів в смт. Нове, м. Кропивницький.

Постановою дізнавача Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 17.04.2024 закрито кримінальне провадження № 0000117 від 21.11.2017 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, у зв`язку відсутністю обов`язкового наслідку у вигляді збитків, який передбачений у збитках понад 100 неоподаткованих доходів громадян, наявності суб`єкта який є службовою особою та володіє відповідними обов`язками. Констатовано відсутність у ОСОБА_5 вказаних повноважень.

В матеріалах кримінального провадження перебуває рапорт інспектора Кіровоградського відділу поліції ГУ Національної поліції в Кіровоградській області в якому зазначено, що виїздом на місце ДТП встановлено, що 12.12.2015 близько 20.00 години в м. Кропивницький в с. Нове, по вул. Металургів біля будинку № 29 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ЗАЗ-110247, державний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на залізобетоне кільце, яке знаходилось на проїзній частині під час виконання дорожніх робіт, які не були огороджені належним чином. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження.

З наряду-допуску про провадження робіт підвищеної небезпеки від 11.12.2015 вбачається, що роботи на проїзній частині проводив КП «Теплоенергетик».

Постановою слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області від 20.02.2018 відмовлено ОСОБА_1 у визнанні його потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні.

Постановою від 17.04.2024 дізнавачем СД Кропивницького РУП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області закрито кримінальне провадження № 0000117 в зв`язку із встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 11.06.2024 залишена без задоволення апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.05.2024, якою йому відмовлено у задоволенні скарги на постанову дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про часткову відмову у задоволенні клопотання від 21.03.2023 та постанову дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про закриття кримінального провадження від 17.04.2024 в рамках кримінального провадження № 0000117 від 21.11.2017.

З вищеперерахованих матеріалів вбачається, що в зв`язку із відсутністю огородження території, на якій проводились ремонтні роботи КП «Теплоенергетик» ОСОБА_1 під час керування автомобілем допустив наїзд на залізобетонне кільце, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Відповідно до звіту від 19.02.2018 вартість матеріального збитку автомобіля ЗАЗ-110247, державний номер НОМЕР_1 оцінена в розмірі 22 644,19 грн.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже й підставою цивільно-правової відповідальності, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 11.12.2019 року, справа №161/17010/16-ц, установлена презумпція вини заподіювача шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За положеннями ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не надав доказів, які б спростували наявність його вини, але подав заяву про застосування строків позовної давності.

Суд розглядає питання про застосування позовної давності лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 69-73, 137-139), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 65-66)).

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила

(частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.

При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин.

У пункті 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року

у справі № 904/3405/19 (провадження № 12-50 гс 20) вказано, що питання щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

У пункті 122 Велика Палата Верховного Суду вказала, що закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач подав заяву про поновлення строків звернення до суду.

Суд звертає увагу, що строки звернення до суду поновленню не підлягають, а тільки якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Тому суд необхідно дослідити питання поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем.

ОСОБА_1 вважає, що строк позовної давності перервався оскільки ним подана заява про ознаки злочину, передбаченого ст. 356 КК України, оскільки він очікував завершення досудового розслідування для подачі цивільного позову.

З такою думкою погодитися неможна, оскільки законом передбачена можливість звернення до суду з позовом у порядку цивільного судочинства, та передбачені інструменти доказування вини відповідача.

Той факт, що позивач визначив для себе такий шлях отримання відшкодування заподіяної шкоди, не може бути визнаний судом поважною причиною пропуску строку позовної давності.

Дорожня транспортна пригода сталася 12.12.2015.

Позивач 06.11.2017 звернувся до КП «Теплоенергетик» з листом-претензією, на який, 13.11.2017 отримав відповідь з відмовою відшкодувати завдані збитки.

Тобто, навіть враховуючи, не дату ДТП, а саме відмову у відшкодування збитків відповідачем, позивач достеменно повинен був усвідомлювати, що його право порушене.

З позовом до суду він звернувся тільки 05.11.2024.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, в зв`язку з пропуском відповідачем строку позовної давності.

В разі відмови у задоволенні позову, не підлягає стягненню з відповідача судовий збір.

На підставі ст.ст. 257, 267, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст. 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» (вул. Ливарна, 1, с. Нове, м. Кропивницький, 25491) про відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду складено 29.07.2025.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Б. Варакіна