справа № 165/2592/25
провадження №2-о/165/90/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гайворонського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дячук С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововолинського міського суду справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Нововолинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Позовні вимоги обґрунтовують наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 у м. Харцизьк Донецького району Донецької області народила дочку ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим відділом запису актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Батьком малолітньої ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою про народження № НОМЕР_2 , виданою 22 травня 2025 року Харцизьким міським відділом запису актів цивільного стану Управління запису актів цивільного стану Донецької Народної Республіки. Походження малолітньої ОСОБА_3 визначено за заявою матері ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 125 СК України. Вказує, що на даний час отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України неможливо, оскільки дитина народилася в тимчасово окупованій території України. Зазначає, що встановлення факту народження ОСОБА_3 в судовому порядку необхідне для подальшої реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження відповідно до законодавства України.

У судове засідання заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Свередюк Ю.А. не з`явились, представник заявників подала до суду письмову заяву, у якій просить заяву розглядати у її відсутності та відсутності заявників, заявлені вимоги підтримує, просить заяву задоволити.

Представник заінтересованої особи - Нововолинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, до суду подано письмову заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності представника відділу, не заперечила щодо задоволення заявлених вимог.

З урахуванням наведеного та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та застосовує до них такі норми права.

Заявниками вказано, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у Донецькій Народній Республіці.

Батьками дитини є: мати ОСОБА_1 , громадянка України, батько ОСОБА_2 , громадянство не підтверджено документами.

На підтвердження факту народження ОСОБА_3 заявником надано копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 25.12.2020 Відділом РАЦС Харцизького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис №310, та довідки про народження №А-00845 (а.с.12,13). У свідоцтві про народження дитини громадянство батька ОСОБА_2 вказано громадянин Донецької Народної Республіки, місце народження місто Харцизьк.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 №376, вся територія Донецького району Донецької області з 7 квітня 2014 року є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

З копій паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що вони є громадянами України (а.с.6-7,9-10).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Статтею 317 ЦПК України встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

За нормами даної статті заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України, Закону України "Про адміністративну процедуру" та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» народження фізичної особи та її походження підлягає державній реєстрації.

Частиною 1 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

У відповідності до ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Положеннями ст.3, ст.8, ст.9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Питання ж про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії (Namibia case), ), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.

Згідно ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Факт народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харцизьк Донецького району Донецької області, матір`ю якої є ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_2 , підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що заявники позбавлені можливості іншим чином встановити факт народження дитини, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини ОСОБА_3 .

Рішення підлягає негайному виконанню відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 317, 319, 430 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву задоволити.

Встановити факт народження дитини: ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Харцизьк, Донецький район, Донецька область, Україна, відомості про батьків дитини: мати ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України; батько ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення про встановлення факту народження підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ