Справа № 712/2071/24
Провадження № 2/712/235/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - Токової С.Є.

при секретарі - Білик О.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи: Барабанщикової О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання дітей, надання дозволу на реєстрацію місця проживання, збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2024 року звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Черкаської міської ради. про визначення місця проживання дітей, надання дозволу на реєстрацію місця проживання, збільшення розміру аліментів. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та заяви про зменшення позовних вимог просив суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх батьком ОСОБА_1 . Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дітей за зареєстрованим місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 без згоди матері ОСОБА_3 .

В обгрунтування позовних вимог вказував, що перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2018 року їх шлюб був розірваний. Після фактичного припинення шлюбних відносин, задовго до розірвання шлюбу діти залишились проживати з батьком.

Позивач зареєстрований та разом з дітьми проживає за адресою АДРЕСА_2 , є власником квартири. Квартира трикімнатна, дітям створені всі належні умови для проживання та навчання ( розвитку).

Натомість , на даний час діти зареєстровані за місцем реєстрації відповідачки, їх матері за адресою АДРЕСА_3 . Однак, ані діти, ані відповідачка там не проживають, будинок їй не належить. Позивач самостійно виховує дітей, займається їх вихованням, піклується про їх стан здоров"я. Діти навчаються у загальноосвітній школі І-ІІ ступенів № 30 ЧМР за місцем проживання. Відповідачка не заперечувала, що діти проживають разом із батьком, оскільки не має постійного місця проживання власного житла чи заробітку щоб утримувати дітей. Більше того, батько піклується про дітей, а тому вони виявили бажання проживати разом із ним.

10.01.2024 року позивач звернувся до Департаменту "Центр надання адміністративних послуг" Черкаської міської ради з питань реєстрації місця проживання з одночасним зняттям та внесенням відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , однак йому було відмовлено у зв"язку із відсутністю згоди іншого батьків.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Михайловської А.А. із заявою про запрошення відповідачки протягом 10 днів для укладення договору про визначення місця проживання дітей, та реєстрацію їх за місцем проживання батька. Проте відповідачка дітьми не цікавиться, не приймає участі у їх вихованні, не утримує, не має наміру вирішувати питання щодо їх проживання та реєстрації їх місця проживання, а тому до нотаріуса не з"явилася. Такі дії відповідачки порушують права дітей на вільний вибір місця проживання, на свободу пересування, права на освіту, охорону здоров"я та соціальний захист.

Оскільки він самостійно займається вихованням дітей, їх розвитком, піклуванням про них, з урахуванням їх прихильності до нього, вважає за необхідне визначити місце проживання дітей разом з ним.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Ухвалою суду від 01 березня 2024 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення її недоліків.

12.04.2024 року позивачем подано позовну заяву із виправленими недоліками.

Ухвалою від 23 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

03.06.2024 року представником позивача адвокатом Севастьяновою А.В. через систему "Електронний суд " подано заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 15 жовтня 2024 року зобов"язано орган опіки та піклування Черкаської міської ради надати суду письмовий висновок щодо доцільності проживання неповнолітніх дітей разом батьком.

Ухвалою від 26.11.2025 року закрито підготовче судове провадження, справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні.

01.04.2025 року позивачем подано заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково пояснили суду, що діти вже тривалий час проживають разом із батьком, який займається їх вихованням. Реєстрація дітей за місцем реєстрації матері, створює перешкоди щодо вільного вибору дітьми як начального закладу, так і закладу охорони здоров"я. Діти проживають та хочуть проживати разом із батьком. За місцем проживання матері, де фактично мешкає їх баба, вони приїздять лише на канікули і то не на тривалий час.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала. Вважає, що даний спір може бути вирішений лише після того, як вони розділять майно, яке вважає, було придбано за спільні кошти.

Представник третьої оосби Барабанщикова О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила врахувати висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком та надати дозвіл на реєстрацію неповнолітніх без згоди їх матері.

Заслухавши сторони, з"ясувавши думку неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 березня 2010 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2018 року шлюб між ними розірваний.

Від шлюбу мають двох неповнолітнії дітей- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження ( а.с.13, 14).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/000275028 від 10.01.2024 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна позивач є власником квартири АДРЕСА_4 .

Неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_5 зареєстровані, але фактично не проживають за місцем реєстрації матері ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 , про що свідчить довідка видана виконавчим комітетом Чорнобаїівської селищної ради Черкаської області.

В той же час, відповідно до акту опитування сусідів від 26.01.2024 року ОСОБА_1 разом зі своїми дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з січня 2022 року по теперішній час проживають за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (стаття 160 СК України).

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (частини перша та друга статті 161 СК України).

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки (принцип 7 Декларації прав дитини).

Аналіз наведених норм національного законодавства, а також положень міжнародних договорів, свідчить про закріплення переважного права на визначення місця проживання дитини з батьками (одним із батьків), що кореспондується з обов`язком батьків забезпечувати найкращі інтереси дитини, здійснювати захист прав та інтересів своїх дітей.

Як встановлено в судовому засіданні, після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 діти залишились проживати разом з батьком, про що свідчить рішення Соснівського районного судуд м. Черкаси від 03 листопада 2020 року, відповідно до якого з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ( а.с. 11,12).

Неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються у Черкаській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 30 Черкаської міської ради Черкаської області( а.с.22,23). Вказаний навчальний заклад територіально знаходиться в районі місця проживання дітей.

Батьком ОСОБА_1 , як законним представником неповнолітніх дітей укладено декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу ( а.с.25.,26) .

Всудовому засіданні відповідач ОСОБА_3 не заперечувала факт проживання дітей з батьком та спілкування з ними лише коли вони приїзджають в село Велику Бурімку на канікули Ввважає, що квартира, в якій проживають діти разом із батьком, належить дітям, а не позивачу.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Частинами першою, другою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1-3 ст.157 ЦК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1,2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може

зашкодити розвиткові дитини.

Із наданих суду доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 має на праві власності житло, в якому проживає разом з дітьми, працює у ПП " Еліт -Транс" слюсарем та має самостійний дохід, опікується станом здоров"я дітей та їх навчанням.

Згідно з ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснила суду, що проживає з батьком та братом, батько ними опікується. Вона хоче і надалі проживати з батьком оскільки мама ними не цікавиться вже досить тривалий час, вони її можуть бачити в селі лише на канікулах і то не завжди.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 від 25.11.2024 року орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_5 .

Вказаний висновок обгрунтовано тим, що відповідно до інформації про сім"ю ОСОБА_1 наданої Черкаським міським центром соціальних служб від 19.07.2024 року № 787 встановлено, що під час спілкування фахівця Центру з дітьми, останні повідомили , що негативно ставляться до матері та не бажають підтримувати з нею стосунки, натомість з батьком мають довірливі стосунки, люблять та поважають його та бажають і надалі проживати з ним.

Крім того, ОСОБА_3 не має постійного місця проживання, матеріально дітей не утримує, аліменти, які стягнуто з нею згідно з рішенням Соснівського районного судуд м. Черкаси від 03.11.2020 року, не сплачує. Станом на лютий 2024 року заборгованість по сплаті аліментів складає 118354 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року проголошує, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський Суд у своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дітей відповідатиме постійне проживання дітей разом із батьком, який має місце роботи, стабільний заробіток, повністю здійснює піклування за дітьми.

До такого висновку суд доходить з урахуванням прихильності дітей до батька, відсутність заперечень проти цього з боку дітей та органу опіки і піклування та беручи до уваги, що протягом періоду проживання з дітьми батько створив їм належні умови для проживання та розвитку.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Що стосується позовної вимоги щодо надання дозволу на реєстрацію місцяч проживання дітей без згоди матері за адресою реєстрації батька за адресою АДРЕСА_2 суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК україни місцем проживання фізичної особи , яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків ( усиновл.вачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров"я, в якому вона проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

У відповідності з ч.1 ст.160 СК Укроаїни місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Вказана норма знайшла своє відображення і в ст. 6 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", якою визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Крім того, відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання , затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207 предбачено, що реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування)( п. 26 Правил) .

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітні діти сторін зареєстровані за адресою реєстрації відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_3 . Проте, за даною адресою діти не проживали та не проживають. Будинок належить на праві власності матері відповідачки ОСОБА_6 .

Маючи намір зареєструвати дітей за місцем їх фактичного проживання, позивач ОСОБА_1 звернувся до Департаменту " Центр надання адміністративних послуг " Черкаської міської ради " із заявами про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте отримав відмову з посиланням на відсутність згоди матері дітей ( а.с.27,28).

В судовому засіданні відповідач не змогла надати вичерпну відповідь чому вона не надає згоди на зняття з реєстрації та реєстрацію дітей за їх фактичним місцем проживання.

В той же час, неповнолітня ОСОБА_4 , яка досягла віку з якого має право самостійно обирати місце свого проживання, пояснила, що разом з братом та батьком ОСОБА_1 проживають з 2021 року по АДРЕСА_2 , за місцем фактичної реєстрації ніколи не проживала, вважає, що її місце проживання має бути зареєстроване за даною адресою.

Таким чином, суд вважає , що ненадання відповідачкою ОСОБА_3 згоди на зняття з реєстрації неповнолітнії дітей та реєстрації за фактичним місцем проживання у квартирі, що належить на праві власності позивачу ( батьку дітей) , є порушенням їх права на вільний вибір місця проживання, створення перешкод у реалізації права як на вибір навчального закладу, так і соціальний захист, зв"язку з чим позов в цій частині підлягає до задоволення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем не заявлено вимоги про відшкодування відповідачем судових витрат.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 81, 141, 263-266, 280-282, 352-354 ЦПК України, ст.ст.155,157,161,171 СК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за зареєстрованим місцем проживання батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 без згоди матері ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набираєзаконноїсили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Учасники справи :

Позивач- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач- ОСОБА_3 , АДРЕСА_3

Третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради ( м. Черкаси, вул. Благовісна, 170, ).