провадження № 2/294/1258/25
справа № 294/633/25
24 липня 2025 року м Чуднів
Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Білери І.В., за участі:
секретаря судового засідання Івашкевич В.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її утримання по досягненню сином трирічного віку у розмірі , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від зареєстрованого 31.10.2023 шлюбу з відповідачем мають спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на її утриманні. На сьогоднішній день сторони не дійшли згоди щодо матеріального утримання та виховання дитини тому усі потреби, пов`язані з матеріальним забезпеченням сина позивачці доводиться закривати самостійно. Наразі позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має змоги повноцінно працювати щоб забезпечити як для себе, так і для дитини належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку, у зв`язку з чим потребує допомоги, оскільки відповідач, батько дитини є здоровим, працездатним на даний час перебуває в лавах ЗСУ та отримує стабільне грошове забезпечення, а тому може сплачувати аліменти на їх з сином утримання, у зв`язку з чим позивачка звертається з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 15.05.2025 провадження у даній справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 24.06.2025.
У зв`язку з неявкою сторін судове засідання відкладено на 24.07.2025.
У судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Чуднівського районного суду Житомирської області, у встановлений судом строк відповідач відзив не надав, про причини нез`явлення до суду не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, враховуючи, що одночасно існують умови щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явлення в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, неподання ним відзиву, наявність згоди позивача на заочне вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 31.10.2023, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Киїів), про що зроблено актовий запис № 2179 (а.с. 5).
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Киїів), про що зроблено актовий запис № 2042 (а.с. 6).
Дитина проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру Краснопільської територіальної громади (а.с.7-8).
Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
Відповідно до частин 1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст.273 Сімейного кодексу України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271цього Кодексу, за наявності інших обставин, що м
Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки, сторони не можуть досягнути добровільної угоди щодо сплати аліментів на утримання дітей так як, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням а також духовним та інтелектуальним розвитком дітей не займається, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому кошти на утримання дітей (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.
Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов`язку по утриманню дітей та перекладення обов`язку по утриманню та вихованню спільних дітей на позивачку.
Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, при визначенні частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню як аліменти на дітей, суд, беручи до уваги, що відповідач є працездатним, а також те, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дітей, виходячи з принципу розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття.
Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення донькою трьох років, слід зазначити наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст.ст. 75, 84 СК України.
Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Відповідно до статті 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, Також, суд, при встановленні розміру аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.
Відповідно до ч. 1ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.
Тому, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини та дитини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
А тому, враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими.
За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяця
Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачку звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Пунктом 13 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" відповідача також звільнено від сплати судового збору, оскільки він являється учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 , наявного в матеріалах справи, аналогічного висновку дійшов ВС у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду у справі №567/73/23.
Оскільки сторони по справі звільнені від сплати судового збору, тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 180-182, 191 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.04.2025 і до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягувати з ОСОБА_2 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) аліменти на її утримання у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 22.04.2025 і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І. В. БІЛЕРА