Справа № 561/845/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року с-ще Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

судді Світличного Р.В.,

за участю секретаря Костюкович М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в с-щі Зарічне цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю « Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

03 липня 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» через свого представника Шоха І.В. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 29382,00 грн, судовий збір та 5000,00 грн витрат на правничу допомогу.

На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору кредитної лінії від 06 вересня 2024 року № 177237881 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідач отримав кредит в сумі 11800,00 грн строком на 30 днів дисконтного періоду зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 1% на добу. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 29382,00 грн, яку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором факторингу № МВ-ТП/8 від 12 листопада 2024 року відступило для ТОВ «Таліон Плюс». Станом на день звернення до суду ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 29382,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.

Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 08 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали. Копію ухвали відповідач отримав 12 липня 2025 року особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням №227 про отримання поштового відправлення (а.с.70).

Відзиву відповідач не подав.

Дослідивши подані докази, суд уважає, що позов необхідно задовольнити частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 06 вересня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 177237881, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 11800,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за процентною ставкою 1,00 % в день строком на 30 днів дисконтного періоду.

Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором ZCWT (а.с.33). Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Підписавши 06 вересня 2021 року договір кредитної лінії № 177237881 ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі (п.2.1. договору).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

12 листопада 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачем було укладено договір факторингу № МВ-ТП/8, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає для ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги (Права вимоги) до боржників за кредитними договорами (Портфель заборгованості).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2024 року № 177237881 (а.с.18) вбачається, що розрахунок заборгованості відповідачу проведено на дату відступлення грошової вимоги, тобто за проміжок часу з 06 вересня 2024 року по 12 листопада 2024 року.

Проте в п. 3.1. договору кредитної лінії № 177237881 від 06 вересня 2024 року записано, що на момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору.

В п. 3.2. договору вказано, що сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду.

Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти розмірі 3540,00 грн (п. 3.3. договору).

Доказів оплати всіх фактично нарахованих процентів, як і доказів активації позичальником функції продовження строку дисконтного періоду позивачем не надано, а тому нараховувати проценти поза межами 30 денного строку договору є порушенням ст. 526 ЦК України та існуючої домовленості сторін.

Згідно із ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Наведене не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Відповідно до правової позиці Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання.

З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2024 року № 177237881 (а.с.18) видно, що розмір заборгованості відповідача за процентами складає 3540,00 грн, як це передбачено п.8.4 Договору з чим погоджується суд.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 15340,00 грн (11800+3540=15340).

Саме такий розмір заборгованості на переконання суду відповідає існуючій домовленості сторін.

Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов у такому розмірі слід задовольнити.

Пред`являючи позов, позивач поніс 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.11) та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.47).

Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 52,21 % відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 1264,73 грн судового збору (2422,40 * 52,21% = 1264,73).

Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Такі послуги адвоката, як підготовка до розгляду справи, тривалістю 4 год на суму 1000,00 грн, підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) тривалістю 2 год в сумі 500 грн, підготовка позовної заяви тривалістю 10 год в сумі 3500,00 грн (а.с.47) є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними.

Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинен становити 1000,00 грн.

На підставі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054, 1079 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263 265, 273 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 177237881 від 06 вересня 2024 у розмірі 15340,00 грн (П`ятнадцять тисяч триста сорок гривень), яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту, що становить 11800,00 грн та простроченої заборгованості за процентами, що становить 3540,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» 1264,73 грн (Одна тисяча двісті шістдесят чотири гривні сімдесят три копійки) судового збору та 1000,00 грн (Одна тисяча гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», 14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, 13, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: Р.В. Світличний