"28" липня 2025 р. Справа № 363/5027/24
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., за участі секретаря судових засідань Шутенко-Жадан І.М., розглянувши в підготовчомк судоаому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ТДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, пені, втрат від інфляції, 3 % річних, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 09.03.2024 о 09 годині 35 хвилин в с. Нові Петрівці по вул. Свято-Покровська, поблизу будинку №222, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «DAEWOO NEXIA», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , «NISSAN» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Водій ОСОБА_2 порушив п.п.2-9 (б), 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 06.05.2024 року у справі №363/1737/24, яка набрала законної сили 17.05.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок ДТП транспортний засіб «HONDA CR-V», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 отримав значні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля «DAEWOO NEXIA», державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована полісом обов`язкового страхування №219408471 в ТДВ СК «Альфа-Гарант», максимальна страхова сума відшкодування за шкоду майну - 160 000 грн., франшиза 1600 грн. 12.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП від потерпілого, а 06.05.2024 року із заявою про страхове відшкодування. 10.07.2024 ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 в розмірі 113 416 грн. 12 коп.

Згідно звіту ТОВ «Експро оцінка» №2804-24 від 28.04.2024 року За наданими на адвокатський запит документами ринкова вартість КТЗ до пошкодження була визначена 393 130,80 грн., вартість відновлювального ремонту 264 923,89 грн., вартість матеріального збитку 125 009,97 грн.

Позивач, не погодившись з висновком експерта щодо оцінки вартості матеріального збитку, звернувся до ТОВ «ЕДАК» про проведення оцінки вартості матеріального збитку, за результатами якого було отримано звіт № 160537 від 13.04.2024 року та від 18.07.2024 року де зазначено, що вартість матеріального збитку склала: ринкова вартість КТЗ до пошкодження - 524 027,29 грн., вартість відновлювального ремонту 1 028 439,60 грн., вартість матеріального збитку 524 027,29 грн.

З урахуванням зазначеного експертного звіту, враховуючи, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу і транспортний засіб вважається знищеним, в силу положень ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якою передбачено відшкодування різниці між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення такої різниці з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в межах максимальної страхової суми відшкодування за шкоду майну в розмірі 44 983 грн.88 коп., пені 2435,30 грн., 3% річних 281,00 грн., та інфляційного збільшення боргу 269,90 грн. та різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням з ОСОБА_2 в сумі 250 417, 32 грн., а також 3% річних 1502,50 грн. та інфляційних витрат 947,00 грн.

Ухвалою суду від 17.10.2024 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав шляхом подачі заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 05.05.2025 року було відновлено провадження у справі у зв`язку з поверненням до суду від Київського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС матеріалів цивільної справи № 363/5027/24, які були надані для проведення експертизи, а також висновку експерта.

До початку підготовчого судового засідання, 25.07.2025 року від сторони позивача надійшло клопотання про відмову від позову в частині позовних вимог до ТДВ «СК «Альфа-Гарант», в якому зазначено, що після відкриття провадження у справі 14.07.2025 року між ОСОБА_1 та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було укладено Угоду про доплату страхового відшкодування, за умовами якої сторони дійшли згоди про доплату ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на рахунок ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 40 000 грн., а ОСОБА_1 в свою чергу відмовляється від майнових та немайнових вимог до ТДВ «СК «Альфа-Гарант». У клопотанні також зазначено, що 23.07.2025 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 40 000 грн. та на підтвердження здійснення доплати долучено квитанцію про зарахування коштів на рахунок позивача ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим сторона позивача прохала суд прийняти відмову ОСОБА_1 від позову в частині позовних вимог до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та закрити провадження за позовними вимогами до ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення, до початку підготовчого судового засідання від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання в якому він підтримав відмову від позовних вимог до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та просив про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з необхідністю уточнення позовних вимог до ОСОБА_2 .

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, поштове відправлення, яке містило судову повістку, направлене на адресу відповідача за зареєстрованим місцем проживання, повернулось до суду з позначкою про повернення за закінченням строку зберігання. Також в матеріалах справи мається Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_5 від 25.12.2024 № 381 (Т. 1 а.с. 226), згідно з яким ОСОБА_2 з 18.12.2024 року вважається таким, що зник безвісти «ймовірно загинув» під час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації і його місце перебування невідоме.

У судове засідання представник відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, враховуючи подані ними клопотання про проведення судового розгляду за їх відсутності, враховуючи відсутність клопотань про відкладення судового засідання, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши клопотання сторони позивача та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) та від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19)).

З позовної заяви слідує, що одна частина позовних вимог стосувалася стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 44 983 грн.88 коп., пені 2435,30 грн., 3% річних 281,00 грн., та інфляційного збільшення боргу 269,90 грн.

З клопотання сторони позивача про відмову від позовних вимог до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» судом встановлено, що після відкриття провадження у цій справі та після отримання судом результатів судової транспортно-товарознавчої експертизи, 14.07.2025 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» уклало з позивачем ОСОБА_1 . Угоду про доплату страхового відшкодування в розмірі 40 000,00 грн. та здійснило перерахування цих коштів на рахунок позивача ОСОБА_1 .

Судом не встановлено підстав, які б перешкоджали прийняттю відмови сторони позивача від цієї частини позовних вимог, а також встановлено наявність обґрунтованих фактичних та правових підстав, за яких позовні вимоги в цій частині втратили процесуальний інтерес для сторони позивача. У зв`язку з цим суд приймає відмову позивача від частини позовних вимог, що пред`явлені до ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Разом із тим, у результаті закриття провадження процесуальний закон не передбачає відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Аналогічні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 308/12079/18, від 04.08.2021 року у справі № 686/9357/20.

У постанові КЦС ВС від 21.04.2021 року у справі № 199/9188/16-ц зроблено висновок, що «правовий аналіз ч. 3 ст. 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій зазначеного, а також положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України не урахували, а тому дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат».

З наведеного вбачається, що відмова позивача від позовних вимог у зв`язку з їх задоволенням відповідачем після пред`явлення позову не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача судових витрат, а суд здійснює їх розподіл у загальному порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Стороною позивача зроблено заяву про те, що докази на підтвердження понесення судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

У випадку неподання протягом п`яти днів з дня постановлення цієї ухвали заяви про стягнення судових витрат разом з доказами на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу для вирішення питання про їх стягнення з відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» судові витрати будуть залишені за стороною позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 142, 206, 223, 247, 255, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог про відшкодування шкоди, пред`явлених до ТДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ».

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ) до ТДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; код ЄДРПОУ: 32382598), ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_7 ) про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, пені, втрат від інфляції, 3 % річних, закрити в частині вимог до ТДВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позовних вимог.

Продовжити підготовче провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, стягнення інфляційних втрат, 3 % річних.

Клопотання позивача ОСОБА_1 про відкладення підготовчого судового засідання задовольнити.

Відкласти підготовче судове засідання на 25.08.2025 року на 10 год. 00 хв.

В судове засідання викликати сторони по справі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя О.В. Рукас