Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Макарчука С.М., з участю секретаря судового засідання Демидюк О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку загального позовного провадження за відсутності сторін цивільну справу № 532/2791/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2024 року до Кобеляцького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 у якій ставиться питання про визнання ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внесення наступних змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 135 від 12 березня 2024 року, а саме6 в графі «відомості про дитину» змінити прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по батькові дитини з імені « ОСОБА_7 » змінити на ім`я по батькові « ОСОБА_8 », ім`я, дату та місце народження залишити без змін; в графі «Батько» зазначити відомості про батька, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець с. Радянське Кобеляцький район Полтавська область, Україна, виключивши відомості про батька дитини ОСОБА_3 .

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог, не заперечують проти заочного вирішення справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 будучи неодноразово та належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України, як у підготовчі так і у судові засівання не з`явився, відзив на позовну заяву до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань від нього до суду не надходило.

Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про визнання позову в повному обсязі, прохала справу розглядати за її відсутності.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське та Подільського відділу реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому, будучи неодноразово та належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, як у підготовчі так і у судові засівання не з`являлися.

Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якою передбачено розгляд справи за відсутності учасника справи при умові належного його повідомлення про судове засідання проте він не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини неявки, оскільки відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у підготовчі судові засідання та у судові засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до ст.280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ст.51 Конституції України, ч.ч.2,3 ст.5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (ст.7 Конвенції про права дитини).

Отже, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним.

Згідно з ч.ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Ст.121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122, 125 цього Кодексу.

Згідно зі ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

За приписами ч.1 ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, що жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч.2 ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Судом встановлено таке.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Радянське Кобеляцького району Полтавської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 25 липня 2006 року Кобеляцьким РВ УМВС України в Полтавській області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 4-6).

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Сургут Тюменської області російській федерації, РНОКПП НОМЕР_3 , та є внутрішньо переміщеною особою, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 7-9).

Також відповідачем у справі є ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Малинівка Покровського району Донецької області (а.с. 11,12, 14-16).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_4 від 15.09.2017 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб 15 вересня 2017 року (а.с. 12).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2023 року (справа № 204/5879/23, провадження № 2/204/2077/23), шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірваний (а.с. 14-16)

22 лютого 2024 року, тобто, після розірвання шлюбу, але у межах дев`ятимісячного строку, в місті Покровськ Донецької області народився ОСОБА_4 , батьками якого зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 12.03.2024 (а.с. 13).

Відповідно до Висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 03.04.2024 року за №42072 Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999% (а.с. 18-33).

Позивачем надано Висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду, водночас матір дитини у поданій письмовій заяві підтвердила той факт, що позивач є батьком дитини.

Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Отже, дослідженими доказами достовірно та переконливо доведено факт батьківства позивача щодо неповнолітньої дитини та їх кровну спорідненість, що є підставою для визнання батьківства.

За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у ст.126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Оскільки, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання батьківства, задоволенню підлягають і вимоги щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька із внесенням відповідних змін в актовий запис.

Враховуючи встановлені обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.5, 7, 121, 125, 126, 128, 129 СК України, ст.ст.4, 5, 10, 12-13, 81, 89, 206, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зробленого відділом дрежавної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 135 від 12 березня 2024 року, а саме6 в графі «відомості про дитину» змінити прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по батькові дитини з імені « ОСОБА_7 » змінити на ім`я по батькові « ОСОБА_8 », ім`я, дату та місце народження залишити без змін; в графі «Батько» зазначити відомості про батька, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець с. Радянське Кобеляцький район Полтавська область, Україна, виключивши відомості про батька дитини ОСОБА_3 .

Роз`яснити відповідачам, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Роз`яснити позивачці, що позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя