АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року

м. Чернівці

cправа № 727/4245/24

провадження 22-ц/822/219/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Паучек І.І.

з участю представника відповідача Усманова Мурада Аміровича

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1

відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Усманов Мурад Амірович, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2024 року, головуючий у першій інстанції Чебан В.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у квітні 2024 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Зазначала, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 06 жовтня 2022 року актовим записом №509.

За час шлюбу придбано транспортний засіб AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Посилалася на те, що ОСОБА_1 є стороною договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25 листопада 2022 року №7341/2022/3527440.

Транспортний засіб знаходиться у розпорядженні та володінні ОСОБА_2 , який уникає вирішення спору у позасудовому порядку.

Просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в сумі 100000 грн.

Припинити право власності ОСОБА_1 на автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 у травні 2024 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання транспортного засобу особистою приватною власністю.

Вказував, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 06 жовтня 2022 року актовим записом №509.

Придбав автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 шляхом переказу 30 жовтня 2022 року з картки НОМЕР_3 , відкритої у Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк», на картку ОСОБА_3 , яка є дружиною власника транспортного засобу ОСОБА_4 , НОМЕР_4 двох переказів в сумі 100000 грн кожний.

На час укладення шлюбу на картковому рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_3 , відкритому у Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк», знаходились грошові кошти в сумі 396511 грн 02 коп., які отримав у зв`язку із участю у бойових діях по відсічі військової агресії як додаткові винагороди 29 липня 2022 року в сумі 98500 грн, 23 серпня 2022 року в сумі 99612 грн, 21 вересня 2022 року в сумі 100000 грн.

ОСОБА_1 є стороною договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25 листопада 2022 року №7341/2022/3527440 у зв`язку із втратою ОСОБА_2 паспорту, ідентифікаційного коду, відсутності реєстрації місця проживання.

Посилався на те, що автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 є особистою приватною власністю, оскільки придбаний за особисті кошти, набуті до шлюбу.

Просив визнати особистою приватною власністю автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в сумі 77412 грн 50 коп.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

В іншій частині відмовлено.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання транспортного засобу особистою приватною власністю відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 травня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання транспортного засобу особистою приватною власністю об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Усманов М.А., в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Вказує, що рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 грудня 2024 ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 06 жовтня 2022 року актовим записом №509.

Придбав автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 шляхом переказу 30 жовтня 2022 року з картки НОМЕР_3 , відкритої у Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк», на картку ОСОБА_3 , яка є дружиною власника транспортного засобу ОСОБА_4 , НОМЕР_4 двох переказів в сумі 100000 грн кожний.

На час укладення шлюбу на картковому рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_3 , відкритому у Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк», знаходились грошові кошти в сумі 396511 грн 02 коп., які отримав у зв`язку із участю у бойових діях по відсічі військової агресії як додаткові винагороди 29 липня 2022 року в сумі 98500 грн, 23 серпня 2022 року в сумі 99612 грн, 21 вересня 2022 року в сумі 100000 грн.

ОСОБА_1 є стороною договору купівлі-продажу транспортного засобу від 25 листопада 2022 року №7341/2022/3527440 у зв`язку із втратою ОСОБА_2 паспорту, ідентифікаційного коду, відсутності реєстрації місця проживання.

Посилався на те, що автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 є особистою приватною власністю, оскільки придбаний за особисті кошти, набуті до шлюбу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Усманов М.А., залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Усманов М.А., підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягає захисту право власності ОСОБА_1 у спосіб стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частки автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 в сумі 77412 грн 50 коп. із передачею у власність ОСОБА_2 автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 .

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що за час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбано автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 в інтересах сім`ї.

Спірний транспортний засіб перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_2 .

Також суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_2 не є стороною договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 купівлі-продажу транспортного засобу від 25 листопада 2022 року №7341/2022/3527400.

При цьому судом першої інстанції визначено ринкову вартість автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 на підставі висновку судової авто товарознавчої експертизи експерта Спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» Родич Ю.П. від 04 липня 2024 року №03/СЕ в сумі 154825 грн.

Відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання транспортного засобу особистою приватною власністю, суд першої інстанції послався на недоведеність набуття автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 за особисті кошти ОСОБА_2 .

Водночас суд першої інстанції зазначив, що виписка по картковим рахункам ОСОБА_2 , відкритим у Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк», за період з 06 жовтня 2022 року по 30 грудня 2022 року містить лише відомості про заробітну плату ОСОБА_2 , яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає в частині.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 06 жовтня 2022 року актовим записом №509.

На підставі договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 купівлі-продажу транспортного засобу від 25 листопада 2022 року №7341/2022/3527440, складеного у Територаільному сервісному центрі МВС 7341 РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області, продавець ОСОБА_4 зобов`язується передати у власність покупця ОСОБА_1 транспортний засіб марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту 3 договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 200000 грн.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 транспортний засіб марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_1 .

За довідкою військової частини НОМЕР_6 від 17 листопада 2022 року №2029 солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_6 з 17 березня 2020 року.

Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_6 від 16 червня 2023 року №4493 солдат ОСОБА_2 в період з 24 лютого 2024 року по 20 вересня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Піски Донецької області, в районі Ізюм Харківської області.

З довідки Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 10 травня 2024 року №6ОММ1134599DLD1C вбачається, що за випискою по картці/рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_3 і додатковим рахункам договору від 13 липня 2021 року SAMDNWFC3 баланс на 05 жовтня 2022 року становить 396511 грн 02 коп.

Також згідно виписки по картці/рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_3 і додатковим рахункам договору від 13 липня 2021 року SAMDNWFC3 за період з 06 жовтня 2022 року по 25 листопада 2022 року здійснено 30 жовтня 2022 року 2 перекази на картку Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» ОСОБА_3 в сумі 100000 грн кожний.

За висновком судової автотоварознавчої експертизи експерта Спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» Родич Ю.П. від 04 липня 2024 року №03/СЕ ринкова вартість автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 становить 154825 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення частини першої статті 61 СК України № 1-8/2012 (№ 17-рп/2012) встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18).

Правові підстави для визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені у статті 57 СК України, у пунктах 1-3 частини першої якої визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що до складу майна, яке підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2024 року у справі № 537/541/23 (провадження № 61-16606 св 23) вказав, що критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

За змістом частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого із подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Отже, договір укладений одним із подружжя, створює обов`язок для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім`ї, а майно, одержане за цим договором, використовується для потреб сім`ї. Якщо договір одним із подружжя укладено не в інтересах сім`ї, він не створює обов`язку для другого з подружжя і згоди останнього на його укладення законом не вимагається, а відсутність такої згоди не може бути підставою для визнання договору недійсним.

Наведене узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-88цс12 та від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження N 14-712цс19) вказала, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 06 жовтня 2022 року актовим записом №509.

З довідки Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 10 травня 2024 року №6ОММ1134599DLD1C вбачається, що за випискою по картці/рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_3 і додатковим рахункам договору від 13 липня 2021 року SAMDNWFC3 баланс на 05 жовтня 2022 року становить 396511 грн 02 коп.

За час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набуто автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на підставі договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 купівлі-продажу транспортного засобу від 25 листопада 2022 року №7341/2022/3527440, укладеного у Територіальному сервісному центрі МВС 7341 РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 транспортний засіб марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_1 .

Заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 про здійснення оплати за автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 шляхом переказу 30 жовтня 2022 року з картки НОМЕР_3 , відкритої у Акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк», на картку ОСОБА_3 , яка є дружиною власника транспортного засобу ОСОБА_4 , НОМЕР_4 в сумі 200000 грн.

Однак з огляду на те, що стороною договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 купівлі-продажу транспортного засобу від 25 листопада 2022 року №7341/2022/3527440, укладеного у Територаільному сервісному центрі МВС 7341 РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області, є подружжя ОСОБА_1 , автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 придбаний в інтересах сім`ї.

Тому автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Набуття транспортного засобу за час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кошти, які належали ОСОБА_2 особисто, не спростовує презумпції спільної сумісної власності сторін на автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 з огляду на мету придбання майна в інтересах сім`ї, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 не спростовано презумпцію спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин суд першої інстанції правильно відмовив у зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання транспортного засобу особистою приватною власністю, хоча і помилився щодо мотивів такої відмови.

Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 565/495/18 (провадження № 61-1539св19) вказано, що «поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі».

У даному разі вимогу ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частки автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та припинення права власності ОСОБА_1 на автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 слід розглядати як вимогу про поділ неподільної речі шляхом виділення її у власність ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_2 компенсації за частку ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19).

Проте, суд першої інстанції, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини спірного автомобіля, не вирішив питання про виділення у власність ОСОБА_2 у порядку поділу майна подружжя автомобіль марки «AUDI А4» з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер автомобіля НОМЕР_2 ».

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Наведене дає підстави для висновку, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією реалізації права на справедливу сатисфакцію особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), підстави відступити від зазначеного висновку Верховним Судом не встановлені.

За висновком судової автотоварознавчої експертизи експерта Спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» Родич Ю.П. від 04 липня 2024 року №03/СЕ ринкова вартість автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 становить 154825 грн.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частини спірного автомобіля в сумі 77412 грн 50 коп.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21).

Метою позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки транспортного засобу, припинення праву власності ОСОБА_1 на майна є поділ спільного сумісного майна подружжя.

При цьому встановлення належності спірного майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя є обставиною, яка потребує встановлення для вирішення заявленого спору, виходячи з його підстав, та не є самостійною вимогою та способом захисту, який потребує вирішення.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 726/1388/16 (провадження № 61-10684св21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зазначила, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання спільним майном подружжя, оскільки обраний спосіб захисту є неефективним.

Разом з тим задоволення вимоги про поділ майна подружжя саме собою свідчить про припинення правового режиму спільної сумісної власності на майно.

Тому у суду першої інстанції не було підстав для зазначення в резолютивній частині рішення про припинення такого режиму щодо спірного майна.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові (пункт 40) від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 вже виснувала, що окрема вимога припинити право спільної сумісної власності також є неефективним способом захисту.

Судові витрати

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розділ судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (частина 8 статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ).

За змістом пунктів 1, 2 і 10 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, у позовах про визнання права власності - вартістю майна, а у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

За висновком судової автотоварознавчої експертизи експерта Спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» Родич Ю.П. від 04 липня 2024 року №03/СЕ ринкова вартість автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 становить 154825 грн.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль вартістю 200000 грн, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки автомобіля в сумі 100000 грн, припинити право власності ОСОБА_1 на автомобіля вартістю 100000 грн, тобто ОСОБА_1 заявлено майнові вимоги на суму 400000 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати особистою приватною власністю автомобіль марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 вартістю 154825 грн.

З огляду на те, що всі майнові вимоги спрямовані на поділ майна подружжя, судовий збір потрібно визначати відповідно до підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за яким встановлено судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 за подання позовної заяви мала сплатити 4000 грн (400000 грн. х 0,01).

ОСОБА_1 відповідно до платіжної інструкції Акціонерного товариства «Пумб» № 53 від 29 квітня 2024 року сплачено судовий збір в сумі 1211 грн.

ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 грудня 2024 року, яким задоволено позов ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіля марки AUDI А4 з номерним знаком НОМЕР_1 вартістю 154825 грн, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частки автомобіля в сумі 77412 грн 05 коп, припинення права власності ОСОБА_1 на автомобіля вартістю 77412 грн 05 коп., відмовлено у зустрічному позові ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю автомобіля вартістю 154825 грн., тобто майнові вимоги на суму 464475 грн.

ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги мав сплатити 6967 грн 12 коп. (464475 грн. х 150% х 0,8).

ОСОБА_1 відповідно до платіжної інструкції Акціонерного товариства «Ощадбанк» від 04 лютого 2024 року сплачено судовий збір в сумі 3311 грн 40 коп.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 грудня 2024 року підлягає скасуванню в частині з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.2 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Усманов Мурад Амірович, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2024 року в частині визнання автомобіля марки «AUDI А4» з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер автомобіля НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на автомобіль марки «AUDI А4» з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер автомобіля НОМЕР_2 ; визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль марки «AUDI А4» з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер автомобіля AUZZZ8DZYA095398 скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання автомобіля марки «AUDI А4» з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер автомобіля НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на автомобіль марки «AUDI А4» з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер автомобіля НОМЕР_2 відмовити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2024 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2024 року наступним абзацом: «Виділити у власність ОСОБА_2 у порядку поділу майна подружжя автомобіль марки «AUDI А4» з номерним знаком НОМЕР_1 , 2000 року випуску, ідентифікаційний номер автомобіля НОМЕР_2 ».

В решті залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання позову в сумі 3096 грн 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 6461 грн 55 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 14 квітня 2025 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О. О. Одинак