Справа №303/1698/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

29 липня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судовихзасідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м.Мукачево в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом першого заступника керівника Мукачівської окружної прокуратури - Пехньо Юрія, який діє інтересах держави в особі Верхньокоропецької сільської ради до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом першого заступника керівника Мукачівської окружної прокуратури - Пехньо Ю., який діє інтересах держави в особі Верхньокоропецької сільської ради до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з незаконного володіння.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2025 року вищезазначену позовну заяву, в порядку ч.11 ст.187 ЦПК України, залишено без руху для усунення виявлених недоліків, а саме: з урахуванням наданої оцінки (експертно-грошової оцінки земельної ділянки) спірної земельної ділянки, здійсненої в порядку, визначеному законом, чинної на дату подання позовної заяви, надати документ, що підтверджує внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви. Позивачу надано термін для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

22.07.2025 року представник Мукачівської окружної прокуратури, через систему "Електронний суд", надав пояснення, в якому зазначив, що позовну заяву було подано до набрання чинності Законом України №4292-IX, тобто до 09.04.2025 року.

Згідно вимог ч.3, 4 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Більше того, застосування зворотної дії процесуальних норм в часі, яким на сторін процесу покладаються додаткові обов`язки буде свідчити про перешкоджання доступу до правосуддя з метою захисту порушеного права, адже на момент подачі позову позивачем виконано усі вимоги регламентовані процесуальним законом, про що свідчить ухвала про відкриття провадження у справі, а введення законодавцем додаткових вимог не повинно створювати таких обмежень та поширюватися на відносини, які фактично виникли до внесення змін в закон.

Таким чином, представник позивача вважає, що ухвала Мукачівського міськрайоного суду від 16.07.2025 обмежує право прокурора не звернення до суду та встановлює нові додаткові обов`язки, з огляду на дотримання прокурором вимог чинного процесуального законодавства на момент подачі позовної заяви до суду.

Враховуючи вищенаведене, представник позивача вважає, що відсутні підстави для внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

09.04.2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача", яким:

- статтю 390 ЦК України доповнено частиною п`ятою наступного змісту: "5. Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви";

- у статті 391 ЦК України назву викладено у такій редакції: "Стаття 391.Захист права власності власника майна" та доповнено частиною другою такого змісту: "2. Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу";

- частину четверту статті 177 ЦПК України доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви";

- статтю 265 ЦПК України доповнено частиною чотирнадцятою такого змісту: "14. У разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача".

У пункті 2 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 4292-IX зазначено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Таким чином, вищевказаним Законом встановлено зворотну дію в часі його положень в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

Порядок такої компенсації врегульовується не тільки абзацом другим ч.4 ст.177 ЦПК України, а й нормами ч.5 ст.390 ЦК України у діючій редакції, відповідно до яких, суд у разі задоволення позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача суд повинен одночасно вирішити питання про здійснення компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, суд постановляє лише за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду.

Окрім цього, законодавцем у ч.5 ст.390 ЦК України закріплено, що перерахування грошових коштів, як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Щодо тверджень прокурора про невідповідність ст.3 ЦПК України положень Закону № 4292-IX від 12.03.2025 року щодо його зворотності дії в часі слід зазначити, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Однак, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.97 року № 1-зп, від 09.02.99 року № 1-рп/99, від 05.04.2001 року № 3-рп/2001, від 13.03.2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи, але це положення стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Суд звертає увагу на те, що положення Закону №4292-IX від 12.03.2025 року як раз і пом`якшують цивільно-правову відповідальність добросовісних набувачів, яким у даній справі за результатами її розгляду може бути встановлено відповідача - фізичну особу, звільняючи їх від обов`язку пред`явлення окремого позову до держави чи територіальної громади у разі задоволення позову про витребування нерухомого майна та захищають такого добросовісного набувача шляхом одночасного вирішення судом при витребуванні з його володіння нерухомого майна питання щодо компенсації вартості цього майна за рахунок грошових коштів, внесених на депозитний рахунок суду.

Відтак, суд доходить висновку, що цей Закон має зворотну дію в часі, зокрема, як у частині застосування абзацу 2 ч.4 ст.177 ЦПК України, так і положень ч.5 ст.390 ЦК України.

Відповідно до ч.11 ст.187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175,177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Слід врахувати, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права на доступ до правосуддя з огляду на усталену практику Європейського суду з прав людини, оскільки положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків, однак право на суд не є абсолютним і воно може бути обмежено, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У пункті 55 рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

У даному випадку суд враховує, що за змістом ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Оцінка наданих сторонами доказів на підтвердження заявлених вимог та заперечень, зокрема щодо добросовісності чи недобросовісності відповідача у справі як кінцевого набувача спірного майна здійснюється судом при ухваленні рішення у справі, а не на стадії підготовчого провадження у справі.

Водночас із урахуванням внесених відповідно до Закону № 4292-IX від 12.03.2025 року змін до ст.390 ЦК України, невнесення позивачем на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного нерухомого майна, є підставою для ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову про витребування майна від добросовісного набувача, що в свою чергу призведе до позбавлення органу державної влади чи прокурора права на повторне звернення до суду із аналогічним позовом та є перешкодою для захисту порушених прав та інтересів держави. В той час як висновок суду про недобросовісність набувача матиме своїм наслідком повернення позивачу внесених на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна.

Частинами 12-13 ст.187 ЦПК України визначено, що уразі якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

При цьому норми діючого цивільного процесуального законодавства не наділяють суд повноваженнями щодо продовження розгляду справи у разі невиконання позивачем ухвали суду про залишення позову без руху.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач, якому після відкриття провадження у справі надано термін для усунення виявлених недоліків позовної заяви, не усунув вказані в ухвалі суду від 16.07.2025 року недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, суд приходить до переконання, що позовну заяву першого заступника керівника Мукачівської окружної прокуратури - Пехньо Ю., який діє інтересах держави в особі Верхньокоропецької сільської ради до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з незаконного володіння слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 187, 258-260, п.16 ч.1 ст.353, ст.354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву першого заступника керівника Мукачівської окружної прокуратури - Пехньо Юрія, який діє інтересах держави в особі Верхньокоропецької сільської ради до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки з незаконного володіння - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір