Справа № 502/1265/25
УХВАЛА

іменем України

"29" липня 2025 р. Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_1 у розмірі 14220,00 грн.

У судове засідання призначене на 29.07.2025 від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, а саме з підстав відсутності предмету спору, позаяк відповідачем після подачі позову було сплачено заборгованість в повному розмірі. У клопотанні просять також вирішити питання щодо повернення з державного бюджету України на користь ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, вивчивши подане представником позивача клопотання, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання про закриття провадження підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

02.07.2025 ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» через систему «Електронний суд» звернулося з позовом до Кілійського районного суду Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 14220.

З клопотання представника позивача встановлено, що після подачі позову (дату не встановлено з підстав відсутності у клопотання доказів сплати) ОСОБА_1 сплатив вказану заборгованість, відтак, на думку позивача, у зв`язку з цим відсутній предмет спору і у справі слід закрити провадження.

Підставою для закриття провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України є відсутність предмета спору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 досліджував питання застосування п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України в аспекті принципу правової визначеності в даному питанні.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін,чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відтак, якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Отже, сама по собі сплата відповідачем заборгованості на стадії розгляду справи в суді до винесення у справі кінцевого рішення не може свідчити про те, що між сторонами відсутній спір, а відтак закриття провадження у справі на підстав п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України не відповідає нормам процесуального права (Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанова від 23 грудня 2020 року, справа № 522/8782/16-ц).

Проте, у зв`язку з клопотанням позивача про закриття провадження у справі, тобто у даному випадку по суті є відмовою від позовних вимог до позивача у зв`язку з їх задоволенням, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК, що відповідає волевиявленню позивача.

Підставою для закриття провадження у справі відповідно до ст.. 255 ч. 1 п.4 ЦПК України є те, що позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Згідно з частиною другою статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Правовий аналіз ч. 3 ст. 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складіколегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 квітня 2021 року, справа № 199/9188/16-ц.

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, подавши заяву про закриття провадження у справі з цих підстав, проте ставить питання про розподіл судових витрат, саме з відповідача у такому разі необхідно стягнути понесені позивачем у справі витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн, відповідно до платіжної інструкції.

Керуючись ст. 142, 255 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Провадження по справі за позовом ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат у разі закриття провадження у справі та стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ», , м. Київ, вул.. Кирилівська, 82, оф. 7, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Березніков