Справа 556/1447/25
Номер провадження 2-о/556/210/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2025 Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.

присяжних - Смоляр А.К., Діжурко А.В.,

при секретарі Басик Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець заяву Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області; ОСОБА_1 , про скасування рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.03.2024 по справі №556/3526/23 про визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Військової частини НОМЕР_1 звернувся до Володимирецького районного суду Рівненської області із заявою про скасування рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.03.2024 по справі №556/3526/23 про визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім

Свою заяву обгрунтовують тим, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 березня 2024 року у справі № 556/3526/23, номер провадження 2-о/556/56/2024 визнано молодшого сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , інспектора прикордонної служби 3 категорії, помічника гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_3 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) безвісно відсутнім.

Як стало відомо з листа ДП «Український національний центр розбудови миру» молодший сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в полоні під владою держави агресора, та був звільнений 06 травня 2025 року.

Також, відповідно до довідки Служби безпеки України, молодший сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно перебував в період з 16 березня 2022 року по 06 травня 2025 року в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.

Враховуючи отримання відомостей про встановлення місцеперебування сержанта ОСОБА_1 , якого було визнано безвісно відсутнім, наявність заяви про скасування рішення про визнання безвісно відсутнім, слід прийти до висновку, що відпали правові підстави вважати ОСОБА_1 безвісно відсутнім, а попереднє рішення суду підлягає скасуванню.

Вказана заява надійшла до суду 22 травня 2025 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 червня 2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

09.07.2025 від заінтересованої особи - Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області надійшла заява про виключення з числа заінтересованих осіб - Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, оскільки до повноважень Головного управління ДМС у Донецькій області не віднесені питання пов`язані з визнанням фізичної особи ОСОБА_1 безвісно відсутньою та скасування рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.03.2024 року по справі № 556/3526/23 про визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім. Враховуючи зазначене, Головне управління ДМС у Донецькій області не має юридичної заінтересованості у даній справі, будь-яке рішення суду з вищезазначених питань ніяким чином не впливає, не може вплинути та не порушуватиме майбутніх чи наявних прав та інтересів заінтересованої особи.

Представник Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Належним чином Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Належним чином повідомлений ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив.

Розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 березня 2024 року у справі № 556/3526/23, номер провадження 2-о/556/56/2024, визнано молодшого сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , інспектора прикордонної служби 3 категорії, помічника гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_3 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) безвісно відсутнім.

Згідно з листа ДП «Український національний центр розбудови миру» №09-07/16575 від 09.05.2025, молодший сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в полоні під владою держави агресора, та був звільнений 06 травня 2025 року.

Відповідно до довідки Служби безпеки України №34/Л-946д від 15.05.2025, молодший сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно перебував в період з 16 березня 2022 року по 06 травня 2025 року в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Порядок оголошення фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

А як зазначено у п. 3 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Копію рішення суд надсилає відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для анулювання актового запису про смерть.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі №916/3027/21).

Також, в постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) Верховний Суд зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується зпринципом диспозитивностіта, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей, що ідентифікують ОСОБА_1 , та відомостей, що останній перебував в полоні під владою держави агресора, та був звільнений 06 травня 2025 року, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для скасування рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 березня 2024 року по справі № 556/3526/23 про визнання молодшого сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім.

Керуючись ст.45 Цивільного кодексу України, ст.ст.12, 76-81, 258, 259, 264,265, 268, 309 ЦПК України,ст.45 ЦК України, суд, -

Ухвалив:

Заяву Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області; ОСОБА_1 , про скасування рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01.03.2024 по справі №556/3526/23 про визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім, задовольнити.

Скасувати рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 березня 2024 року по справі № 556/3526/23 про визнання молодшого сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , інспектора прикордонної служби З категорії, помічника гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_3 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 ) безвісно відсутнім.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Котик Л.О.

Присяжні: Смоляр А.К.

Діжурко А.В.

Учасники процесу:

Заявник: Військова частини НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ;

Заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, адреса: м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, 11, Донецька область; ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;