Справа № 134/1024/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 липня 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю секретаря судового засідання Балух О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

30 червня 2025 року до Крижопільського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравець В.А., до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявленого позову представник позивачки вказує, що 25 липня 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у виконкомі Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 02.

Від спільного подружнього проживання сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного та як наслідок припинення шлюбних відносин. З жовтня 2024 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Позивачка вважає недоцільним вжиття заходів щодо примирення подружжя, оскільки минулі спроби примирення не принесли жодних результатів. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим. Після розірвання шлюбу неповнолітній син сторін залишиться проживати разом з позивачкою. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає.

З огляду на викладене, представник позивачки просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між сторонами. Також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 01 липня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання 25 липня 2025 року сторони не з`явилися.

В позовній заяві представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кравець В.А. просила розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає та просить задовольнити позов.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 липня 2010 року у виконкомі Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області зареєстровано шлюб між позивачкою ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 , актовий запис № 02, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 25 липня 2010 року.

В період спільного подружнього проживання у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 15 жовтня 2012 року).

Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні характери та погляди на життя, внаслідок чого вони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що даний шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

При розподілі судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окрім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачці належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивачки у даній справі здійснювала адвокат Кравець В.А. на підставі ордеру про надання правничої допомоги серії АВ № 1213213 від 27 червня 2025 року.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано суду: копію договору про надання правничої допомоги № б/н від 24.06.2025 року, де сторони цього договору визначили фіксовану суму вартості послуг адвоката в розмірі 5000 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордера від 24.06.2025 року про сплату ОСОБА_1 5000 грн. адвокату Кравець В.А. на підставі договору про надання правничої допомоги від 24.06.2025 року.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача до суду не надходило.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 142, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 25 липня 2010 року у виконкомі Жабокрицької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 02, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 % сплаченого нею судового збору (платіжна інструкція АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 27.06.2025), що становить 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя