Справа № 643/7403/25
Провадження № 2/643/3814/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, про стягнення надміру виплаченої пенсії, -

у с т а н о в и в :

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму переплаченої пенсії в розмірі 55 471,85 гривень, а також суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилався, що відповідач ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи з 07.07.2023, призначену відповідно до Закону №1058 «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» на підставі заяви від 07.09.2023 за №9706, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №709161 від 07.07.2023, виданої районною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова. Зазначив, що виплата пенсії припинена на підставі довідки Харківської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 28.11.2024 №14 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 07.07.2023. Посилався, що листом від 10.01.2025 № 2000-0308-8/5918 відповідача повідомлено про те, що виплату пенсії призупинено, у зв`язку зі скасуванням ІІ групи інвалідності (довідка від 28.11.2024 №14 Харківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я КЗОЗ «Обласний центр медикосоціальної експертизи» про невизнання інвалідом ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 07.07.2023). Зазначив, що у зв`язку зі скасуванням довідки було зайво виплачено пенсію у розмірі 55 471 гривень 85 копійок та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія. Посилався, що відповідач права на отримання пенсії по інвалідності не має. На момент звернення до суду кошти на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від відповідача не надходили, у зв`язку з чим просить задовольнити позов в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

02 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гупала Р.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 в повному обсязі. В обґрунтування обраної позиції посилався, що він, ОСОБА_1 , з 07.07.2023 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Підставою взяття на облік були його заява від 07.09.2023 та виписка з акта його огляду Слобідською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією м. Харкова, де він проходив відповідне обстеження. Посилався, що пенсія відповідачу була призначена відповідно до вимог чинного законодавства України. Зазначив, що позивач посилається на довідку КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної адміністрації від 28.11.2024 №14 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 07.07.2023. Згідно з даною довідкою відповідач був оглянутий заочно РЕК №2 КЗОЗ ОЦ МСЕ та рішення Слобідської міжрайонної МСЕК скасовано. Посилався, що рішення Слобідської міжрайонної МСЕК було скасоване за результатом повторного огляду відповідача, а не за результатом перевірки законності прийнятого рішення Слобідською міжрайонною МСЕК. Разом з тим, він не був повідомлений про повторне проведення МСЕ стосовно нього, на засідання комісії він не викликався та його огляд повторно не здійснювався. Зауважував, що наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей про причини скасування рішення Слобідської міжрайонної МСЕК від 07.07.2023, ухваленого стосовно нього. Крім того, зазначив, що Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, взагалі не передбачено проведення заочного огляду осіб, що звертаються для встановлення інвалідності. На думку відповідача, довідка КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної адміністрації від 28.11.2024 №14 про невизнання його, ОСОБА_1 , особою з інвалідністю з 07.07.2023 не є належним доказом того, що з боку відповідача мала місце недобросовісність його дій або зловживання з метою незаконного отримання пенсії. Зазначив, що інших доказів того, що переплата пенсії виникла внаслідок зловживань з боку відповідача чи він допустив недобросовісну поведінку, позивач суду не надав.

Рух справи

Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 15 травня 2025 року залишив без руху позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надав позивачу строк 5 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 20 травня 2025 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначив судове засідання на 10 червня 2025 року на 16 годину 00 хвилин.

Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 10 червня 2025 року задовольнив клопотання представника позивача, залучив до участі у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить його власноручний підпис у розписці про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив.

Крім того, судова повістка з викликом позивача до суду 24 липня 2025 року на 09-00 годину була доставлена до електронного кабінету користувача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в підсистемі «Електронний суд» 12.06.2025 о 13:42:31.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гупал Р.М. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд», 09 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гупала Р.М. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 933, та довідкою про отримання ухвали та судової повістки в підсистемі «Електронний суд», про причини неявки не повідомив.

За правилами п. 1, 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на те, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, учасники справи належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідач скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та третьої особи.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

09 січня 2025 року рішенням Відділу перерахунків пенсії №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг №49 скасовано рішення від 14.09.2023 за №49 про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності ІІ групи з дати призначення пенсії 07.07.2023 (а.с 6-7).

Як убачається зі змісту вказаного рішення 49 від 09.01.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи з 07.07.2023, призначену відповідно до Закону №1058 на підставі заяви від 07.09.2023 за №9706, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №709161 від 07.07.2023, виданої міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м.Харкова. Зазначено, що рішення про припинення виплати пенсії та скасування рішення від 14.09.2023 за №49 прийнято на підставі довідки Харківської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 28.11.2024 №14 про невизнання особою з інвалідністю з 07.07.2023.

Відповідно до копії довідки №14 про невизнання інвалідом, виданої Харківською обласною державною адміністрацією Департаменту охорони здоров`я Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.11.2024 оглядався заочно РЕК №2 КЗОЗ ОЦ МСЕ та за результатами не визнаний інвалідом з 07.07.2023, рішення Слобідської міжрайонної МСЕК скасовано (а.с. 8).

Як убачається з копії виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ №709161, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.07.2023 пройшов первинний огляд, група інвалідності друга з 07.07.2023, загальне захворювання, інвалідність встановлено до 01 серпня 2024 року, дата чергового переогляду 07.07.2024 (а.с. 9-10).

Відповідно до службової записки №676/04-16 від 10.01.2025 виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено з 01.01.2025, сума перевиплаченої пенсії за період з 07.07.2023 по 31.12.2024 складає 55 471,85 грн (а.с. 17).

10 січня 2025 року на адресу відповідача відділом перерахунків пенсії №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області направлено лист, яким ОСОБА_1 повідомлено, що з 01.01.2025 виплату йому пенсії призупинено, у зв`язку зі скасуванням ІІ групи інвалідності (довідка від 28.11.2024 №14). У зв`язку із скасуванням довідки ОСОБА_1 запропоновано повернути зайво виплачену пенсію за період з 07.07.2023 по 31.12.2024 у сумі 55 471,85 грн (а.с. 18-19).

Відповідачем додано до відзиву на позовну заяву копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 08.09.2023 з терміном дії до 31.07.2024 (а.с. 62).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Як це гарантовано ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, як це унормовано положеннями ст. 1215 ЦК України.

За змістом ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Як це закріплено положеннями п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, до стягнення, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України №6-4 від 21березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, правилами ст. 50 Закону ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.

Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.

Як це унормовано вимогами ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Отже, в розумінні ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зловживанням з боку пенсіонера є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року, прийнятій у справі №686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі №340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі №173/424/17(2-а/173/41/2017).

Відтак, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Як виснував Верховний Суд України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року), до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року, прийнятій у справі №753/15556/15-ц та Верховний Суд в постанові від 06 березня 2019 року, прийнятій у справі №607/4570/17-ц, виснували, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Відтак, позивач повинен довести вину відповідача у формі прямого умислу, спрямованого саме на свідоме неповідомлення про обставини, які мали значення для продовження отримання пенсії по інвалідності, з метою незаконного отримання такої.

У постанові від 05 липня 2023 року у справі №912/2797/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Так, позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.

Разом з тим, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання до органу Пенсійного фонду завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку пенсіонера, або недобросовісності відповідача.

Отже, позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача ОСОБА_1 , його винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання пенсії, оскільки правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року, прийнята у справі №6-91цс14).

Як зазначив Європейський суд з прав людини в пункті 71 рішення у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року, прийнята у справі № 556/1231/17).

Як убачається з копії довідки про невизнання інвалідом №14, виданої КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 28.11.2024, 28.11.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , «оглядався заочно РЕК №2 КЗОЗ ОЦ МСЕ і за результатами не визнаний інвалідом з 07.07.2023, рішення Слобідської МСЕК скасовано».

Водночас, довідка про невизнання ОСОБА_1 інвалідом не свідчить про наявність в діях відповідача недобросовісності, яка полягала у наданні недостовірних відомостей, тощо для призначення пенсії по інвалідності, більш того, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав позивачу недостовірні дані під час нарахування та виплати йому пенсії по інвалідності.

Відтак, матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню. При цьому суд зазначає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.

За правилами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як це унормовано вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, як це закріплено положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 273-276 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, про стягнення надміру виплаченої пенсії, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , адреса місцезнаходження: м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, під. 3, пов. 2;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, , адреса місцезнаходження: м. Харків вулиця Літературна, буд. 6.

Повне судове рішення складено і підписано 24 липня 2025 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова