ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6735/25 Справа № 188/3126/24 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2024 позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що на підставі виконавчого листа № 188/327/24, виданого 25.07.2024 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 лютого 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи зазначене, просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну оплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 38 345, 04 грн за виконавчим провадженням № 75945044.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 38 345 (тридцять вісім тисяч триста сорок п`ять) грн. 04 коп. за виконавчим провадженням № 75945044.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом прідділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

На підставі виконавчого листа від 25.07.2024 року, виданого Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 лютого 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки розрахунку, виданої Петропавлівським відділом державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.11.2024 ВП № 75945044 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з лютого 2024 року по жовтень 2024 року складає 43 593, 19 грн.

Відповідачем суду надано квитанції від 02.12.2024 про оплату позивачу заборгованості по аліментам у розмірі 43 593, 19 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позову, оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача та враховуючи, що відповідно до ст. 196 СК України розмір пені не може бути більшим за 100 % заборгованості, дійшов до висновку, що пеня, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача дорівнює 38 345, 04 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до довідки розрахунку, виданої Петропавлівським відділом державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.11.2024 ВП № 75945044 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з лютого 2024 року по жовтень 2024 року складає 43 593, 19 грн.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року.

Відповідно до довідки розрахунку, виданої Петропавлівським відділом державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.11.2024 ВП № 75945044 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з лютого 2024 року по жовтень 2024 року складає 43 593, 19 грн.

Загальна сума пені за порушення відповідачем аліментних зобов`язань становить 38 345, 04 грн.

З урахуванням положень ст.196 СК України, яка передбачає, що розмір пені, що підлягає стягненню за аліменти, не може бути більше 100 % заборгованості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 38 345, 04 грн.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідачем ні до суду першої ні до суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів щодо поважності причин прострочення сплати аліментів.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги надану копію квитанції від 02.12.2024 про оплату позивачу заборгованості по аліментам у розмірі 43 593, 19 грн, оскільки позовна заява про стягнення на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення строку сплати аліментів надійшла до суду 19.11.2024 та 20.11.2024 відкрито провадження по даній справі, отже заборгованість по аліментам сплачена відповідачем вже після звернення позивача до суду, що не звільняє його від сплати неустойки (пені) за прострочення строку сплати аліментів у розмірі 38 345, 04 грн.

Доводи, вказані в апеляційній скарзі про те, що суд неповно з`ясував обставини по справі, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Повний текст судового рішення складено 24 липня 2025 року .

Судді: