КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-з/824/1055/2025
24 липня 2025 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
06.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі - ТОВ «Українські фінансові операції»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков О. О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2025 року скасовано. Ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 29.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., що зареєстрований в реєстрі №25316, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» суми заборгованості в розмірі 28 797 грн таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 724 грн.

07.07.2025 ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ТОВ «Українські фінансові операції» на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 000 грн.

Вказана заява обгрунтована тим, що в апеляційній скарзі вказано про необхідність залучення адвоката до розгляду справи, про орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, а також про те, що докази щодо розміру витрат на професійну допомогу будуть подані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

При визначені попереднього (орієнтовного) розрахунку сторони не могли передбачити про необхідність тривалого часу очікування судового засідання, а тому розмір витрат у попередньому розрахунку є відмінним від розміру за підсумками наданих послуг адвокатом.

Наведений розмір є розумним, співмірним та виправданим, оскільки ОСОБА_1 змушений був вживати заходів професійного правового захисту отримавши негативне для нього судове рішення.

21.07.2025 від представника ТОВ «Українські фінансові операції» - адвоката Крюкової М. В. надійшли заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, в якому остання просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до розумного та співмірного рівня, а саме до 2 000 грн.

Посилається на те, що визначений позивачем розмір витрат на правову допомогу є явно завищеним та неспівмірним. Подані документі на підтвердження витрати не дозволяють зробити висновок про їх реальність та обгрунтованість, також позивачем не надано доказів фактичної оплати. Окрім того, заявлена сума є непропорційною складності справи та обсягу роботи представника, оскільки справа не є складною, не потребувала великого обсягу процесуальних дій та витрати явно перевищують середній рівень правничої допомоги у подібних справах.

Відповідно до пункту третього частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основними рішеннями, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або не вирішені всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності втілено, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку тільки тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 20 000 грн. Докази щодо розміру витрат на професійну допомогу буде подано в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

07.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої долучив: договір про надання професі йної правничої допомоги від 21.01.2025; додатковий договір № 1 до договору про надання правничої допомоги від 21.01.2025; акт № 1 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги від 16.12.2022, укладений 07.07.2025; анотований звіт № 1 про надання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 за договором від 21.01.2025 та додаткового договору до нього № 1.

Установлено, що 21.01.2025 між адвокатом Руденко О. О. та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 21.01.2025, за умовами якого адвокат за завданням (дорученням) клієнта зобов`язується надати правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених в цьому договорі та додаткових договорів до нього.

Пунктом 2 вказаного договору передбачено, що клієнт зобов`язується оплатити адвокату гонорар та фактичні витрати, необхідні для виконання адвокатом своїх зобов`язань за цим договором. Розмір, порядок обчислення і сплати гонорару та фактичних витрат визначається в додаткових договорах до цього договору.

Додатковим договором № 1 від 21.01.2025 сторони визначили, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу та представляти інтереси під час розгляду справи № 752/16744/21, у тому числі в суді апеляційної інстанції.

Пунктом 2 додаткового договору передбачено, що загальна вартість однієї години правової допомоги, що надається адвокатом складає 4 000 грн. Сторони погодили фіксовану вартість участі адвоката у судовому засіданні у розмірі 4 000 грн, якщо час, витрачений адвокатом на дорогу до суду, очікування судового засідання та тривалість судового засідання складає менше ніж 1 година, у тому числі якщо засідання не відбулось, однак бела забезпечена явка адвоката. Факт надання правової допомоги підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 07.07.2025 обсяг, склад, вартість, перелік та час, витрачений адвокатом на надання професійної правничої допомоги, зазначені в Анотованому звіті № 1. Сторони погодили, що вартість наданої професійної правничої допомоги складає 26 000 грн.

Зі змісту анотованого звіту № 1 адвокатом Руденком О. О. було надано наступну правову допомогу: отримання первісної інформації від клієнта та консультування щодо можливих способів захисту його інтересів без вивчення документів та доказів по справі - 2 000 грн; ознайомлення з матеріалами судової справи №752/16744/21 в суді першої інстанції - 2 000 грн; підготовка апеляційної скарги - 14 000 грн; участь в судовому засіданні (розгляд апеляційної скарги, у тому числі очікування засідання) - 8 000 грн.

Вирішуючи питання щодо витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції виходить з реальності надання адвокатських послуг позивачу під час апеляційного перегляду справи.

З урахуванням фактичного обсягу наданих юридичних послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи та відповідності суми заявлених витрат критеріям реальності і розумності, наявності клопотання відповідача щодо зменшення судових витрат з обґрунтуванням неспівмірності заявлених вимог, колегія суддів вважає, що з ТОВ Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 грн.

З огляду на викладене, подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 141, 270, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі7 000 гривень.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук