"24" липня 2025 р. Справа № 363/1888/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Пчолкіну М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном ТОВ «Він Фінанс», КОД , шляхом звільнення з під арешту майна, а саме земельної ділянки площею 0,2496 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер: :35:096:0238, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, Урочище «Федоряка», накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер - 59895668, виданої 28 серпня 2019 року, обтяжувач - Приватний виконавець Трофименко Михайло Михайлович, особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , номер запису про обтяження - 59101537.

Свої вимоги мотивував тим, що 14 березня 2025 року ТОВ «Він Фінанс» стало власником земельної ділянки площею 0,2496 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер: :35:096:0238, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, Урочище «Федоряка». В зв`язку з чим 20 березня 2025 року товариством проведено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку. Проте, під час здійснення своїх законних прав щодо володіння та розпорядження об`єктом нерухомого майна, позивачу стало відомо про перебування вказаного майна під арештом, що порушує права власника та стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Представник позивача письмово в позові просив про розгляд справи без його участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду повторно не прибув, участь у розгляді справи в суді не взяв, відзиву не подавав.

Третя особа, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, до суду не прибула.

Відтак, оскільки суд позбавлений можливості в черговий раз відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.

За змістом ст. 223 ЦПК України, повторна неявка учасника справи незалежно від причин неявки, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 28 серпня 2019 року на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер - 59895668, виданої 28 серпня 2019 року Приватним виконавцем Трофименком Михайлом Михайловичем накладено арешт на земельну ділянку площею 0,2496 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер: :35:096:0238, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, Урочище «Федоряка», номер запису обтяження №59101537. Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборону відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №420021499 від 27 березня 2025 року.

Згідно вказаного вище витягу, а також витягу з Державного реєстру речових прав №418896147 від 20 березня 2025 року вбачається, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 77928841 від 14 березня 2025 року, ТОВ «Він Фінас» є власником земельної ділянки площею 0,2496 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер: :35:096:0238, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, Урочище «Федоряка».

Водночас, суд звертає увагу на те, що одночасно на розгляді Вишгородського районного суду Київської області знаходилася цивільна справа №363/2872/25 справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (позивача в цій справі), стягувач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», боржник ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, про заміну сторони у виконавчому провадженні.

У межах цієї справи суду, в складі цього ж судді, представником ТОВ «Він Фінанс» надано постанову про відкриття виконавчого провадження №59895668 з ідентифікатором доступу БВ до матеріалів виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Водночас, незважаючи на те, що ТОВ «Він Фінанс» має повний доступ до виконавчого провадження за ідентифікатором БВ, відповідні докази суду не надано. Натомість подано клопотання про їх витребування, що свідчить про недобросовісне користування процесуальними правами та неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків.

Так, з інформації про виконавче провадження (ідентифікатор доступу БВ) встановлено, що на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. від 11 березня 2014 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №115/П/99/2007-840 від 03 квітня 2007 року в розмірі 1 012 607 грн. 99 коп. з останнього на користь ПАТ «КБ «Надра» звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,2496 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер: :35:096:0238, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, урочище «Федоряка».

27 серпня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. №305 від 11 березня 2014 року відкрито виконавче провадження №59895668.

28 серпня 2019 року в рамках виконавчого провадження №59895668 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. для забезпечення реального виконання рішення накладено арешт на земельну ділянку площею 0,2496 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер: :35:096:0238, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, Урочище «Федоряка».

29 березня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. виконавче провадження №59895668 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 34 «Про виконавче провадження» зупинено в зв`язку із зверненням заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

В постанові КЦС ВС від 29 червня 2023 року у справі №208/9810/21 зроблено висновок про те, що спори, пов?язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції.

Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту.

Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна(див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85г19)).

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові ВС КЦС від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21 також зроблено висновок про те, що коли питання про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, порушує сторона провадження, то застосовуються положення розд. VII ЦПК України, який передбачає звернення до суду зі скаргою на дії виконавця.

Якщо ж особа, яка не погоджується з накладеним арештом, не є стороною виконавчого провадження, але такими діями порушується її право власності, вона звертається до суду з позовом, в якому передусім ставить питання про підтвердження її права власності на арештоване майно, а потім - про зняття арешту.

У постанові ВП ВС від 13 листопада 2019 року у справі №755/9215/15-ц зазначено, що частиною першою статті 52 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХIV) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (частини перша, друга статті 57 Закону № 606-ХIV).

Відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону № 606-ХIV про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна (частина шоста статті 57 Закону № 606-ХIV).

Отже, під час дії арешту жодних дій ні власник, ні особи, які вважають себе власниками, без дозволу ДВС не можуть вчиняти щодо арештованого майна, а мають оскаржити вказані дії ДВС чи постанову про накладення арешту у разі незгоди із нею.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що арешт на спірну земельну ділянку накладено у межах виконавчого провадження №59895668, відкритого відповідно до постанови приватного виконавця Трофименка М.М. від 27 серпня 2019 року, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. від 11 березня 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,2496 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер: :35:096:0238, що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, урочище «Федоряка» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №115/П/99/2007-840 від 03 квітня 2007 року в розмірі 1 012 607 грн. 99 коп. на користь ПАТ КБ «НАДРА».

При цьому, вказаний арешт накладено в інтересах стягувача з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення реального виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Водночас, позивач набув право власності на спірну земельну ділянку лише 14 березня 2025 року, тобто вже після накладення арешту на неї приватним виконавцем 28 серпня 2019 року. За таких обставин, факт державної реєстрації права власності за новим власником на об`єкт, який обтяжено арештом, не є безумовною підставою для його скасування судом згідно вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», коли позивач став власником майна щодо якого здійснюється звернення стягнення в порядку примусового виконання.

Суд також зазначає, що реєстрація права власності на майно, яке перебуває під арештом, не відповідає вимогам закону, оскільки на час реєстрації ТОВ «Він Фінас» права власності на земельну ділянку 14 березня 2025 року уже існував акт опису й арешту майна, складений приватним виконавцем.

Крім того, із витягу з Державного реєстру речових прав №418896147 від 20 березня 2025 року вбачається, що перехід права власності до позивача на спірну земельну ділянку, серед іншого відбувся на підставі договору про відступлення права вимоги №GL3N415722 від 21 квітня 2020 року. Відтак, за наявності достатніх, законних підстав ТОВ «Він Фінанс» не позбавлено права вступити у виконавче провадження правонаступником стягувача згідно вимог ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 24 Закону України «Про іпотеку.

При цьому, усі дії вчинені у виконавчому провадженні до вступу правонаступника є обов`язковими й для самого правонаступника, а саме тільки набуття права власності на іпотечне майно в договірному порядку не є підставою для визнання його арешту під час примусового виконання виконавчого напису незаконними і такими, що порушують права нового власника, і не може бути підставою для його скасування в судовому порядку згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, за вказаних вище обставин та з урахування викладених висновків ВС КЦС, суд доходить висновку про те, що реєстрація права власності позивача під час арешту не утворює у нього права вимагати його скасування в судовому порядку, коли питання про скасування арешту в даному випадку має вирішуватися насамперед за правилами Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження.

Відтак, порушених прав позивача, які б підлягали захисту у цій справі судом не встановлено, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268, 279 ЦПК України,

вирішив:

в задоволені позову відмовити.

Повне судове рішення складено 29 липня 2025 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання його повного тексту.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання його повного тексту.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», ЄДРПОУ - 38750239, знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ігоря Авіаконструктора, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Дмитра Янченка, 2, оф. 7.

Суддя