Справа № 509/2583/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Багнюк І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу № 509/2583/24 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину на наступне нерухоме майно:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення № 8 загальною площею 5,7 кв.м., у будинку АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку площею 0,0764 га, кадастровий номер :02:002:1852, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

У порядку поділу майна подружжя стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини ринкової вартості легкового автомобіля марки «Ssang Yong Кorado», 2013 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1998 см.3, VIN ТЗ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що становить 222 210 грн. 00 коп., виділивши даний транспортний засіб у приватну власність ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2023 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/4173/23 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), зареєстрований 27.03.2018 Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис 396, розірвано.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишено ОСОБА_5 .

Від шлюбу подружжя мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перебуваючи у шлюбі сторонами набуто, зокрема:

- автомобіль «Ssang Yong Corado», 2013 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1998 см.3, VIN ТЗ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; зареєстрований ТСЦ 5141 за позивачем,

- квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 17.03.2023, посвідченого приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області,

- нежитлове приміщення № 8 загальною площею 5,7 кв.м., у будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 17.03.2023, посвідченого приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_4 , з розміром частки 1.

Підстава виникнення права власності - Договір купівлі-продажу від 17.03.2023, посвідчений приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області.

Окрім того, колишнім подружжям у період перебування у шлюбі придбано земельну ділянку площею 0,0764 га, кадастровий номер :02:002:1852, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно інформації, яка сформована за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана вище земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_3 з розміром частки 1.

Підставною для державної реєстрації є Договір купівлі-продажу від 27.11.2019, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу.

Нерухоме та рухоме майно, яке складається із квартири, нежитлового приміщення, земельної ділянки та автомобіля, що вказані вище, набувалось у власність під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти, спільними зусиллями та працею, в інтересах сім`ї, зокрема, з метою забезпечення родини власним житлом.

Кошти зароблені подружжям внаслідок спільної праці, займаючись бізнесом із продажу вхідних дверей.

Шлюбний договір між колишнім подружжям не укладався. Домовленості щодо володіння, користування і розпорядження майном не досягнуто.

У добровільному порядку вирішити майновий спір не представляється можливим.

07.05.2024 року ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання.

21.06.2024 року представником відповідача адвокатом Чумаченком С.О. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 8/100 частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна подружжя;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0764 га, кадастровий номер - :02:002:1852, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку поділу майна подружжя;

- у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини ринкової вартості легкового автомобіля марки «SSANG YONG», модель «KORANDO», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що становить 160 801 (сто шістдесят тисяч вісімсот одна) грн., та визнати за ОСОБА_3 право власності на легковий автомобіль марки "SSANG YONG", иодель "KORANDO", номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

В цей же день, представником відповідача адвокатом Чумаченком С.О. подано до суду зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, який обгрунтовує наступним.

04 жовтня 2017 року державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» було зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на квартиру під АДРЕСА_5 , загальною площею 31,7 кв.м., номер запису про право власності: 22692473, що вбачається з договору купівлі-продажу від 12.05.2023 року.

27 березня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, зареєстрований Київським районним у м. Одеса відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_3 .

03 жовтня 2018 року ОСОБА_3 придбано транспортний засіб «Ssang Yong Korando», 2013 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1998 см. З, VIN НОМЕР_4 .

27 листопада 2019 року, ОСОБА_3 придбано земельну ділянку площею 0,0764 га, кадастровий номер - :02:002:1852, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у шлюбі подружжя народився син ОСОБА_6 .

17 березня 2023 року між ОСОБА_8 (Позикодавець), який є братом ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (Позичальник) було укладено Договір позики згідно з яким Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 30 000 доларів СІЛА, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором.

Станом на 17.03.2023 офіційний курс НБУ гривні щодо іноземних валют становив 36,5686 грн. за 1 (один) долар СІЛА, тобто, ЗО 000 доларів США за вказаним курсом НБУ еквівалентно 1 097 058 грн. (30 000 * 36,5686).

В той же день, 17 березня 2023 року, ОСОБА_3 за 1 305 000 грн. придбав 3 (трьох) кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , згідно з Договором купівлі-продажу серія та номер 355, виданим 17.03.2023 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу, Чімбер О.В.

В той же день. 17 березня 2023 року, ОСОБА_3 за 49 000 грн. придбав нежитлове приміщення № 8 (вісім) загальною площею 5.7. кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, грошові кошти (30 000 доларів СІЛА) отримані у позику були витрачені на придбання квартири за адресою:

АДРЕСА_6 .

26 квітня 2023 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перестали вести спільне господарство та вирішили проживати окремо, фактично припинивши шлюбні відносини, при цьому, ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_3 що буде проживати у м. Полтава з іншим чоловіком, з яким вона перебуває у романтичних відносинах.

Підтвердженням вищенаведеного є розписка ОСОБА_2 від 26.04.2023 згідно з якою вона отримала від ОСОБА_3 45000 (сорок п`ять тисяч) грн. для переїзду в м. Полтава на оренду квартири, оплату дитячого садочка для сина.

Крім того, відповідно до договору оренди у приватної особи від 07.05.2023 ОСОБА_2 є орендарем квартири за адресою: АДРЕСА_7 та прийняла житло в користування на підставі договору.

12 травня 2023 року ОСОБА_3 за 561 000 грн. продав належну йому на праві приватної власності однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 . Відповідно до п. 8 Договору вищенаведеного купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за № 717, відчужувана за договором квартира є особистою приватною власністю Продавця - ОСОБА_3 , оскільки набута ним до державної реєстрації шлюбу.

27травня 2023 року, тобто вже на момент припинення фактичних шлюбних відносин, між ОСОБА_3 (Позичальник) та ОСОБА_9 (Позикодавець) було укладено Договір позики №1 грошових коштів у розмірі 15500 (доларів США). Метою отримання ОСОБА_3 вказаних коштів у позику було повернення боргу перед ОСОБА_10 за вищевказаним договором позики від 12.03.2023 року.

01 червня 2023 року, ОСОБА_3 повернув борг ОСОБА_10 ЗО 000 (тридцять тисяч) доларів США за договором позики від 12.03.2023 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_10 на договорі позики.

Станом на 01 червня 2023 року офіційний курс НБУ гривні щодо іноземних валют становив 36,5686 грн. за 1 (один) долар США, тобто, 561000 грн. за офіційний курс НБУ гривні щодо долару США еквівалентно 15341 долару США.

Таким чином, повернення ОСОБА_3 боргу ОСОБА_10 (тридцять тисяч) доларів США за договором позики від 12.03.2023 року відбулось з коштів, що належали особисто ОСОБА_3 від продажу однокімнатної квартири, а саме: 561000 грн., що еквівалентно 15 341 доларам США та 14 659 доларів США, з коштів запозичених у борг у ОСОБА_9 в період припинення фактичних шлюбних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

30 серпня 2023 року, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/4173/23 шлюб, зареєстрований 27.03.2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 396, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що за час шлюбу було набуте наступне майно, що підлягає подвлу:

- Квартира АДРЕСА_4 .

- Нежитлове приміщення № 8 у будинку АДРЕСА_2 .

- Земельна ділянка площею 0,0746 га, кадастровий номер - :02:002:1852, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

- Транспортний засіб «Ssang Yong Korando», 2013 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1998 см. З, VIN ТЗ - НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 5141.

Щодо поділу квартири АДРЕСА_4 , представник відповідача зазначає, що вартість придбаної квартири на момент її придбання становила 1 305 000 грн. та придбана за рахунок запозичених коштів 1 097 058 грн. (30 тисяч доларів США), заощаджень подружжя у розмірі 207 942 грн. (близько 5686 доларів США за курсом 36,5686 грн.).

Враховуючи, що ОСОБА_3 одноособово, за рахунок коштів, що належали йому особисто було повернуто заборгованість 30 тисяч доларів США, запозичених у ОСОБА_8 на придбання вищенаведеної квартири слід дійти висновку, що квартира підлягає поділу з визнанням судом за ОСОБА_3 права власності на 92/100 частки квартири та визнанням за ОСОБА_2 права власності на 8/100 частки квартири, що розраховується наступним чином.

1/100 частки квартири придбаної за 1 305 000 грн. становить 13 050 грн. (130500:100).

Спільні кошти Позивача та Відповідачки вкладені у купівлю квартири становлять

207 942 грн. (1 305 000 - 1 097 058), 1/2 вказаних коштів становить 103 971 грн. (207 942 : 2).

Таким чином, Позивачем на придбання квартири витрачено 103 971 грн. зі спільних

коштів подружжя (207 942 грн.) та 1 097 058 грн. із запозичених подружжям коштів (борг

подружжя повертався виключно за рахунок коштів, що належали особисто Позивачу), що

разом становить 1 201 029 грн. (1 097 058 + 103 971) або 92/100 від 1 305 000, та розраховується

як 1 201 029 : 13 050 = 92,0328736.

При цьому, 8/100 від 1 305 000 розраховується як 103 971 : 13 050 = 7,96712644.

Щодо поділу нежитлового приміщення № 8 у будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,0746 га, кадастровий номер - :02:002:1852, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , зазначає, що позивач за зустрічним позовом погоджується з тим, що зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу на засадах рівності частко подружжя по 1/2 частки між Позивачем за зустрічним позовом та Відповідачкою за зустрічним позовом.

Щодо стягнення в порядку поділу майна подружжя із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації у розмірі 1/2 частини ринкової вартості легкового автомобілю марки «Ssang Yong Korando», 2013 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1998 см. З, VIN ТЗ - НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 5141, що становить 222 210 гри., виділивши даний транспортний засіб у власність ОСОБА_3 , представник висловив позицію у відзиві на позовну заяву, де зазначає, що відповідач не погоджується зі звітом про незалежну оцінку колісного транспортного засобу Ssang Young Korando та висновком про вартість майна з підстав не зазначення у звіті та висновку будь-яких даних про комплектацію, загальний технічний стан, пробіг тощо. Крім того, всупереч ст. 12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», зміст звіту про оцінку майна не містить розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Разом з тим, Довідкою про вартість майна від 07.06.2024 р., складеною суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_11 встановлено, що ринкова (дійсна) вартість об`єкт: колісного-транспортного засобу марки «SSANG YONG», модель «KORANDO» складає 321 602 грн.

Таким чином, сума грошової компенсації у розмірі 1/2 частки ринкової вартості транспортного засобу марки «SSANG YONG», модель «KORANDO», що підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 становить 160 801 (сто шістдесят тисяч вісімсот одна) грн., та розраховується як 321 602 : 2.

03.07.2025 року представник позивача адвокат Кучерявою Т.В. подала до суду відповідь на відзив, де вказує наступне.

Щодо спірної квартири позивач ОСОБА_2 , не погоджуючись із доводами колишнього чоловіка, та вказує про те, що дійсно, 01.06.2023 брату позивачки ОСОБА_8 у місті Києві було повернуто борг колишнім подружжям у сумі 30 000 доларів США, з яких ОСОБА_12 вніс 15 000 доларів США, як ним вказано, від продажу власної однокімнатної квартири, у свою чергу, ОСОБА_2 внесла суму - 15 000 доларів США, запозичену згідно Договору позики від 20.05.2023року у ОСОБА_13 , яку зобов`язана повернути у строк до 20.05.2025 року.

Повертати борг самостійно ОСОБА_3 не планував, оскільки, навіть, після прийняття рішення про припинення шлюбних стосунків і від`їзд ОСОБА_2 разом із сином до м. Полтави, відповідач, як ним вказано у відзиві, взяв із ОСОБА_2 розписку про отримання нею 45 000 грн. для оренди квартири в м. Полтаві та оплати за садочок сину, не дивлячись на перебування у шлюбі та нібито спільний бюджет подружжя.

Після припинення шлюбних стосунків сторонами у справі, між останніми існувала домовленість про те, що ОСОБА_2 в інтересах дитини буде приїздити до Одеси разом із сином з метою спілкування батька та сина та за для того, щоб між ними не втратився емоційний зв`язок, оскільки ОСОБА_3 у зв`язку із військовим станом мінімізував свої поїздки країною.

На підтвердження викладеного вище ОСОБА_2 до відповіді на відзив приєднано декілька копій квитків на потяг з Полтави до Одеси і навпаки на її ім`я та ім`я сина та роздруківки із сайту Укрзалізниці.

Проте, одна дата вирізняється з поміж інших і пов`язана із подією повернення боргу братові позивачки.

Так, 27.05.2023 року ОСОБА_2 придбано квиток із Полтави до Одеси, а 01.06.2023 року (дата повернення боргу ОСОБА_8 ) квиток на ім`я ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_14 придбано напрямком руху Київ-Полтава, оскільки того дня колишнє подружжя розрахувалось за борговою розпискою перед ОСОБА_8 у м. Києві.

Таким чином, виконання зобов`язання щодо повернення боргу ОСОБА_8 у сумі 30 000 доларів США відбулось солідарно з коштів, належних колишньому подружжю особисто.

ПІоло спірного автомобіля, позивач вважає надану оцінку автомобіля відповідачем в сумі 321 602 грн. як таку, що вкрай занижена, не відповідає реальній ринковій та дійсній його вартості, оскільки спірний автомобіль знаходиться у максимальний комплектації, свідченням чого є повний привід, рейлінги, підігрів сидінь, датчик дощу. Окрім того, автомобіль має низький пробіг (близько 130 тис км), знаходиться у відмінному технічному стані (він проходить сервісне обслуговування в офіційному сервісному центрі, де завжди планово відбувається заміна усіх необхідних рідин та розхідних матеріалів (на кшталт олії в двигуні, коробці передач, заміна лампочок і т.д.). Автомобіль доукомплектовано порогами, магнітолою, проведена звукоізоляція салону. Також додає, що автомобіль не був у ДТП, жодних значних кузовних ремонтів не виконувалося. У серпні 2023 року була капітально відремонтована коробка перемикання передач.

16.07.2024 року представником відповідача подано до суду письмове заперечення на відповідь на відзив з якому заперечив ту обставину, що о ОСОБА_2 повертала борг своєму братові ОСОБА_8 у сумі 15000 доларів США Відповідачем не визнається, посилаючись на те, що саме ОСОБА_3 особисто повертав борг ОСОБА_8 зафіксований у Договорі позики від 12.03.2023 року, укладеному між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , та на зміст особистого листування у месенджері «Viber» між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , а також між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 14.11.2025 року об`єднано в одне провадження вимоги за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя. Підготовче провадження закрито, та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Кучерява Т.В. первісний позов підтримала з підстав, зазначених у заявах по суті справи. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представники відповідача - адвокати Чумаченко С.О., Ніц А.С., Поліхранова Ю.В. в судове засідання не з`явились по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник відповідача адвокат Кокарєв А.П. подав заяву про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, посилаючись на те, що договір про надання правничої допомоги з ОСОБА_3 було укладено лише 16.07.2025 року. Також зазначив, що пепередні представники відповідача вже не здійснюють представництво його інтересів.

Ознайомившись з матеріалами справи, судом не виявлено відповідних повідомлень представників відповідача ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про припинення представництва інтересів ОСОБА_3 , а тому їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду даної справи, в якій під час минулого судового засідання був присутній представник відповідача , було закінчено з`ясування обставин та перевірки їх доказами та оголошено перерву перед судовими дебатами.

Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, дослідивши подані заяви сторін, письмові докази по справі, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, у свою чергу, у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.03.2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_18 та ОСОБА_3 , актовий запис №396.

Від шлюбу подружжя мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.08.2023 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/4173/23 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишено ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що під час шлюбу подружжям придбано рухоме та нерухоме майно, зокрема:

- легковий автомобіль марки «Ssang Yong Кorado», 2013 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1998 см.3, VIN ТЗ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення № 8 загальною площею 5,7 кв.м., у будинку АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку площею 0,0764 га, кадастровий номер :02:002:1852, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Даний факт сторонами не заперечувався, стороною відповідача за первісним позовом заперечуються лише розмір частки у спільному майні на квартиру та вартість автомобіля.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК).

Правовідносини щодо розподілу спільного майна подружжя врегульовано Сімейним кодексом України (далі СК).

Відповідно достатті 60 СК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зістаттею 63 СК Українидружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 66 СК України визначено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до частини першої статті 67 СК України дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Це право залишається і після розірвання шлюбу (стаття 68 СК України).

При цьому у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина першастатті 70 СК України).

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

У відповідності до вимог п. 4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові № 6-801цс16 від 07.09.2016, ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Нормами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, дослідження та оцінки всіх доказів, а також зазначення норм матеріального права, якими суд керувався при вирішенні позову.

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Статтею 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Разом з тим, оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, слід ураховувати, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Указане узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах: від 29.04.2020 у справі № 210/4854/15-ц та від 03.06.2020 у справі № 487/6195/16-ц.

Верховний Суд у постанові від 21.06.2023 у справі № 654/3751/18 послався на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.10.2022 у справі № 757/64512/16-ц, якою зазначено, що «головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками та припинення відносин спільної власності взагалі (ч. 3 ст. 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)».

Суд звертає увагу на правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 03.06.2024 у справі № 712/3590/22, згідно якого надання згоди іншим з подружжя на набуття майна подружжям (стороною договору) свідчить про набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності, оскільки у такому випадку відбувається розпорядження коштами, які належать подружжю на праві спільної сумісної власності; наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя; у разі, якщо інший з подружжя надав згоду на розпорядження майном (коштами) для набуття майна в спільну сумісну власність і така згода зафіксована безпосередньо у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя, то суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність.

Судом встановлено, що в Договорі купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1 від 17.03.2023 зазначено, що цей договір вчинений за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_2 , яка викладена окремою заявою (2 арк.).

Отже, наявність такої письмової згоди від ОСОБА_2 свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого з подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя.

Щодо посилань представника відповідача на повернення особистих коштів ОСОБА_3 в розмірі 30000 дол. США, які було взято в борг за договором позики від 17.03.2023 року, суд зазначає, що під час розгляду справи стороною відповідача не доведено як факту припинення шлюбних відносин між сторонами з 26.04.2023 року, так і факту повернення особистих коштів відповідача в розмірі 30000 дол. США.

Продаж 12.05.2023 року квартири АДРЕСА_5 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 , та повернення боргу ОСОБА_8 01.06.2023 року, тобто через 20 днів після отримання коштів з продажу власної квартири, не може саме по собі свідчити про повернення відповідачем особистих коштів, взятих у борг в інтересах сім`ї.

Щодо укладеного договору позики №1 від 28.05.2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , згідно якого ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_9 в сумі 15500 дол. США, суд зазначає, що запозичені відповідачем кошти взято також в період шлюбу з ОСОБА_2 та за недоведеністю факту припинення шлюбних відносин в цей період, вважаються набутими в інтересах сім`ї. Доказів, що саме ці запозичені кошти чи інші особисті кошти відповідача, повернуті 01.06.2023 року ОСОБА_8 в рахунок погашення боргу в розмірі 30000 дол. США, в матеріалах справи відсутні.

Отже, враховуючи факт укладення договору позики від 12.03.2023 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в інтересах сім`ї для придбання квартири, виникнення прав та обов`язків за цим договором в обох із подружжя, факт повернення боргу сторонами під час шлюбу за рахунок спільних коштів сім`ї, суд вважає за необхідне позовну вимогу ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 1/2 частину на квартиру АДРЕСА_1 , слід задовольнити. Стороною відповідача не доведено наявність обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна подружжя.

Щодо поділу рухомого майна подружжя - автомобіля «Ssang Yong Кorado» суд зазначає наступне.

Згідно звіту про незалежну оцінку, суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_19 , що надано позивачем, ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Ssang Yong Corado»,2013 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1998 см.3, VIN ТЗ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , на дату оцінки 02.04.2024, складає 444 420 грн.

У свою чергу, відповідачем надано суду довідку про вартість майна від 07.06.2024, складену суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_11 , згідно якої ринкова вартість вказаного автомобіля марки «Ssang Yong Corado» склала 321 602 грн.

З клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи учасники справи до суду не звертались.

Суд вважає, що при визначенні оцінки вартості вказаного майна, слід взяти до уваги довідку про вартість майна від 07.06.2024, складену суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_11 , оскільки вказаним суб`єктом оціночної діяльності взято до уваги більш ширші параметри для визначення вартості автомобіля, вказано аналоги об`єктів та враховано матеріали фотофіксації об`єкта оцінки.

Тому суд, погоджується з визначеною вартістю автомобіля Ssang Yong Кorado», 2013 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1998 см.3, VIN ТЗ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яка становить 321 602 грн. 00 коп.

Представник відповідача під час розгляду справи та у з відзиві на позовну заяву погоджувався частково з позовною вимогою позивача про поділ даного автомобіля та не заперечував щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації у розмірі 1/2 частини ринкової вартості даного автомобіля саме в розмірі 160 801,00 грн., визнавши за ним право власності на даний автомобіль.

Враховуючи вищаневедене, суд вважає частково доводеними позовні вимоги позивача за первісним позовом, у зв`язку з чим первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя підлягає частковому задоволенню. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя слід відмовити, оскільки обсяг майна за зустрічним позовом не збільшено, висловлена не згода лише з часткою у спірному майні, вказаному у первісному позові, щодо поділу квартири АДРЕСА_4 .

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У ст. 141 ч. 1, 2 п. 3 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_2 за подання даної позовної заяви сплачено судовий збір у загальному розмірі 14 517,60 грн. з урахуванням ціни позову, яку визначено вартістю частини спірного майна 1 451 760,00 грн.

Даним рішенням позовні вимоги за первісними вимогами задовольняються частково, зменшено розмір стягнення грошової компенсації за спірний автомобіль заявлено 222 210 грн., задовольняється 160 801 грн., тобто на 61 409 грн. менше.

В іншій частині позов задовоьняється.

Тобто, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13 903,51 грн. сплаченого судового збору (1390351х14 517,60/1 451 760=13903,51).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60,61,69,70,71СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 за первісним позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину на наступне нерухоме майно:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення № 8 загальною площею 5,7 кв.м., у будинку АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку площею 0,0764 га, кадастровий номер :02:002:1852, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

У порядку поділу майна подружжя стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини ринкової вартості легкового автомобіля марки «Ssang Yong Кorado», 2013 року випуску, чорного кольору, об`єм двигуна 1998 см.3, VIN ТЗ НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що становить 160 801 (сто шістдесят тисяч вісімсот одну) грн. 00 коп., виділивши даний транспортний засіб у приватну власність ОСОБА_3 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за зустрічним позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , сплачений судовий збір у розмірі 13903 (тринадцять тисяч дев`ятсот три) 51 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено не пізніше 25.07.2025 року.

Головуючий: Є. М. Панасенко