Справа № 347/438/25
Провадження № 22-ц/4808/876/25
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 22 квітня 2025 року, ухвалене в складі судді Кіцули Ю.С. в м. Косові, повний текст якого складено 22 квітня 2025 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.11.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №1281616 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора.

Укладання договору було здійснене сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (далі - ІТС), доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт https://sloncredit.ua/. 05.11.2023 03:36:40, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №1281616, надало його позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор A262, котрий було введено позичальником у відповідний розділ ІТС. Таким чином було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1281616 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

У вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки.

Відповідно до п. 1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк кредиту - 360 днів. Відсоткова ставка фіксована згідно п. 1.5 Договору.

ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» позичальнику на його особисту банківську карту № НОМЕР_2 , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 5000,00 грн.

Однак, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

24.07.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №2407-24, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Відповідно до п. 3.1.1 Договору факторингу «Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені Кредитними договорами».

Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу №2407-24 від 24.07.2024 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 37750,00 грн. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, в той час як новий кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до кредитного договору (що відображено в розрахунку заборгованості).

Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1281616 від 05.11.2023 становить: заборгованість по тілу кредиту - 5000,00 грн.; заборгованість по відсотках - 43755,00 грн.; пеня - 0,00 грн.; загальна заборгованість - 48755,00 грн.

У зв`язку з цим, позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 48755,00 грн., та судові витрати.

Рішенням Косівського районного суду від 22 квітня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором в сумі 48755,00 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного встановлення фактичних обставин справи.

Зазначає, що не укладав договору позики, який долучено позивачем до матеріалів справи, в наведеній редакції. В матеріалах справи відсутні будь-які докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення, підтвердження відповідачем пропозиції щодо укладання договору, зокрема довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення договору у формі електронного правочину. Тому вважає вказаний договір неукладеним.

Також, посилаючись на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначив, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами не є співрозмірною сумі кредиту в сумі 5000,00 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Тому розмір процентів підлягає зменшенню до 2500,00 грн. (50% від суми заборгованості).

Вважає, що позивачем не надано належних доказів переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача. Зокрема, не надано доказів оплати ТОВ «СВЕА ФІНАНС» як новим кредитором грошових коштів за передачу таких прав вимоги.

Крім того, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором. А розрахунок боргу не є документом первинного бухгалтерського обліку.

Вказує, що у м. Львові невідома особа викрала його телефон. А після відновлення номеру телефону йому почали проходити повідомлення про оплату кредиту. І з даного приводу він звертався із заявою до поліції.

Просить рішення Косівського районного суду від 22 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення 48755,00 грн. заборгованості за кредитним договором. Тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, справа є малозначною в силу прямої вказівки закону.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05.11.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір №1281616 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний», за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит, а споживач (позичальник) зобов`язувався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно п.п. 1.3, 1.4 Договору сума кредиту складала 5000 гривень, строк кредиту - 360 днів.

Відповідно до п. 1.5.1 Договору стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору.

Пунктом 1.5.2. договору передбачено знижену процентну ставку 0,010% в день, та умови її застосування до 15.11.2023.

Вказаний договір було укладено за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу (відповідачу) через Веб-сайт. 05.11.2023 о 03:36:40, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №1281616, надало його позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор A262, котрий було введено позичальником у відповідний розділ ІТС. Таким чином було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1281616 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 (а.с. 13-17).

Відповідно до копії Паспорту споживчого кредиту ОСОБА_1 був ознайомлений із інформацією про умови кредитування, про що засвідчив електронним підписом одноразовим ідентифікатором А262 05.11.2023 (а.с. 18-19).

24.07.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» був укладений Договір факторингу №2407-24, відповідно до пункту 2.1 якого клієнт відступив (передав) фактору права вимоги, а фактор набув права вимоги від клієнта та сплатив клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та у строки, встановлені цим Договором (а.с. 36-46).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №2407-24 від 24.07.2024 до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №1281616 від 05.11.2023 на загальну суму 37750,00 грн., з яких: 5000,00 грн. основного боргу, 32750,00 грн. процентів (а.с. 47).

Згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 30.10.2024 заборгованість відповідача за Договором №1281616 про надання споживчого кредиту становить 48755,00 грн., з яких: 5000,00 грн. основного боргу, 43755,00 грн. процентів. Погашення тіла кредиту та відсотків позичальник не здійснював (а.с. 34).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, який підписаний сторонами; такий є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Протилежного відповідачем не доведено. Також позивачем доведено зміну кредитодавця на підставі укладеного договору факторингу, а тому до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги за Договором №1281616 про надання споживчого кредиту, укладеним між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 . Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, суд вважав вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості, обґрунтованими. Проценти позивачем нараховувалися відповідно до умов укладеного договору, строку його дії. Підстав для застосування зниженої відсоткової ставки не було. І такі проценти не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником. Тому підстав для зменшення суми процентів теж немає.

Однак апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками, з огляду на наступне.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).

Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора A262, відправленого на номер телефону НОМЕР_1 . Зокрема, 05.11.2023 о 03:38:24 ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору.

З наведеного алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Заповненням заявки на отримання кредиту позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Доказів того, що вищевказаний номер телефону не належить відповідачу, що ним не отримано кредитні кошти в сумі 5000,00 грн. 05.11.2023 останнім також не надано.

Щодо посилань апелянта на те, що його телефон було викрадено 04.11.2023, з приводу чого він звертався із заявою до поліції, на підтвердження чого надано копію витягу з ЄРДР від 01.12.2023, то судом першої інстанції вірно дано оцінку такому. Зокрема, що той факт, що стороння особа заволоділа його телефоном, не доводить факт неукладення позивачем кредитного договору, як і факт того, що договір укладено іншими особами.

Крім того, суд звернув увагу, що при укладенні кредитного договору позичальником було надано окрім номеру телефону інші персональні дані (ПІБ, серію та номер паспорту і дату його видачі, адресу проживання й електронну адресу, контактні дані третіх знайомих осіб тощо), незаконне заволодіння якими іншими особами відповідачем не доведено.

Також повідомлення про кримінальне правопорушення не містить відомостей про отримання кредиту.

Відтак, апелянтом не спростовано факт укладення вищевказаного кредитного договору.

Що стосується тверджень апелянта про те, що позивачем не надано належних доказів переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача, зокрема, не надано доказів оплати ТОВ «СВЕА ФІНАНС» як новим кредитором грошових коштів за передачу таких прав вимоги, то такі є безпідставними.

Так, на підтвердження викладеного позивачем долучено до матеріалів справи копію Договір факторингу №2407-24 від 24.07.2024, укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» з додатками (а.с. 36-46), копію витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №2407-24 від 24.07.2024, згідно якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №1281616 від 05.11.2023 на загальну суму 37750,00 грн., з яких: 5000,00 грн. основного боргу, 32750,00 грн. процентів (а.с. 47).

Також в матеріалах справи на аркуші 45 міститься копія платіжної інструкції кредитного переказу коштів на суму 1581519 грн. 88 коп. ТОВ «СВЕА ФІНАНС» на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» як оплата фінансування згідно Договору факторингу №2407-24 від 24.07.2024.

Разом з тим, щодо задоволених позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У Кредитному договорі №1281616 від 05.11.2023 сторони, діючи відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом та строку кредитування.

Зокрема, п.п. 1.3-1.5 Договору передбачено, що кредит надається на строк 360 днів; стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Передбачено знижену процентну ставку 0,010% в день, та умови її застосування до 15.11.2023.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховані за період з 05.11.2023 по 30.10.2024, тобто в межах строку дії договору.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 43755,00 грн. простроченої заборгованості по нарахованих та несплачених процентах.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день.

Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.

Кредитний договір №1281616 від 05.11.2023 укладений строком 360 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто такий кредитний договір діяв після набрання чинності цим Законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що до даних правовідносин застосовується зазначений вище закон.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, п.п. 1.3-1.5 Договору передбачено знижену процентну ставку 0,010% в день до 15.11.2023. Тому застосовується процентна ставка за користування кредитом, яка визначена умовами кредитного договору, а саме: 10 днів * 5000 грн. * 0,01% = 5,00 грн. І твердження суду першої інстанції, що така знижена процентна ставка не застосовується до цих правовідносин, спростовується умовами договору та наданим позивачем розрахунком боргу.

В подальшому, з 16.11.2023 по 21.04.2024 застосовується стандартна процентна ставка за договором - 2,50%, що не суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: 158 днів * 5000 грн. * 2,5% = 19750,00 грн.

Починаючи з 22.04.2024 по 19.08.2024 - 120 днів *(5000 гривень * 1,5%) = 9000,00 грн.

З 20.08.2024 по 30.10.2024 (закінчення дії договору) - 72 дні *(5000 гривень * 1,0%) = 3600,00 грн.

Отже, загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку дії договору становить 32355,00 грн.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, помилково не застосував до даних правовідносин Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року та безпідставно стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» вказану позивачем заборгованість в повному обсязі, що суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування».

Поряд з цим, колегія суддів відхиляє посилання відповідача, що судом не враховано ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права в частині вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Косівського районного суду від 22 квітня 2025 року змінити; стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором №1281616 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 05.11.2023 в сумі 37355 грн. 00 коп., з яких: 5000,00 грн. - тіло кредиту, 32355,00 грн. - відсотки за користування кредитом.

Також згідно вимог ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦКП України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1855 грн. 99 коп. судового збору, сплаченого за подання позову до суду першої інстанції.

А з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1062 грн. 02 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Оскільки зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, то судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду від 22 квітня 2025 року змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (, 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, ел. пошта: ) заборгованість за Договором №1281616 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 05.11.2023 в сумі 37355 (тридцять сім тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп., з яких: 5000,00 грн. - тіло кредиту, 32355,00 грн. - відсотки за користування кредитом, а також стягнути 1855 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 99 коп. судового збору, сплаченого за подання позову до суду першої інстанції.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (, 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, ел. пошта: ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) 1062 (одну тисячу шістдесят дві) грн. 02 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: В.А. Девляшевський

В.М. Луганська

Повний текст постанови складено 23 липня 2025 року.