Справа № 308/8456/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Наумової Н.В., при секретарі судового засідання Передерій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , за якою просить:

-розірвати шлюб між мною, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 травня 2021 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 288;

-прийняти заочне рішення і час на можливе примирення не застосовувати;

-судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що

Позивач, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрували шлюб 22 травня 2021 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 22.05.2021 року.

Від 12 квітня вони фактично припинили спільне проживання, не ведуть спільного господарства, сімейні стосунки між ними відсутні, примирення неможливе. Причиною цього є різні погляди на життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння.

Є спільна малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Майнових спорів між ними немає. Вирішення питання стягнення та оплати аліментів наразі не актуальне. Чоловік ОСОБА_2 ознайомлений з її намірами подати позовну заяву про розірвання шлюбу. Свою згоду на розлучення подав заявою від 24.04.2025 року. Шлюбні стосунки повністю себе вичерпали, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим.

За ухвалою від 25.06.2025 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув,, проте до позовної заяви позивачем була подана нотаріально посвідчена заява відповідача від 24.04.2025 року, за якою він заявив, що йому відомо про подання заяви про розлучення його дружиною ОСОБА_1 , між ними не існує невирішених питань виховання та утримання дітей. Він надає згоду на розлучення і просить прийняти відповідне рішення за його відсутності.

Судове засідання у справі було призначене на 23.07.2025 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 травня 2021 року між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що до книг реєстрації актових записів внесений відповідний актовий запис № 288, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу прізвище чоловіка та жінки: « ОСОБА_8 ».

Як стверджує позивач, з 12 квітня вони фактично припинили спільне проживання, не ведуть спільного господарства, сімейні стосунки між ними відсутні, примирення неможливе. Причиною цього є різні погляди на життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Є спільна малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Майнових спорів між ними немає. Вирішення питання стягнення та оплати аліментів наразі не актуальне. Чоловік ОСОБА_2 ознайомлений з її намірами подати позовну заяву про розірвання шлюбу. Свою згоду на розлучення подав заявою від 24.04.2025 року. Шлюбні стосунки повністю себе вичерпали, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим.

Дійсно, суду надано нотаріально посвідчена заява відповідача ОСОБА_2 від 24.04.2025 року, за якою він заявив, що йому відомо про подання заяви про розлучення його дружиною ОСОБА_1 , між ними не існує невирішених питань виховання та утримання дітей. Він надає згоду на розлучення і просить прийняти відповідне рішення за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід розірвати.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України та з огляду на заяву позивача, витрати із сплати судового збору слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 258, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, укладений 22 травня 2021 року між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що до книги реєстрації актових записів внесений відповідний актовий запис № 288, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , - розірвати.

Витрати із сплати судового збору покласти на позивача.

Позивач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику)учасників справи,зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 28.07.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Наумова