Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7118/24
Провадження №: 2/332/808/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2025 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря судового засідання Літвінової Т.А., розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю,
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у період з 2015 по 2021 позивачка з відповідачем перебували у фактичних шлюбних стосунках. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач по справі ОСОБА_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося, постійно виникали сварки, що погіршило стосунки між ними, з 2021 року сторони мешкають окремо. Син проживає разом із матір`ю в орендованій двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Судовим наказом Запорізького районного суду Запорізької області від 19 листопада 2021 року з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка працює інженером з якості у ДП «ЗМКБ «Прогрес» та отримує стабільний заробіток. Відповідач є військовослужбовцем. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір, щодо постійного місця проживання дитини, хоча жодного разу позивачка не заперечувала, щоб батько спілкувався із сином. Одного разу батько взяв дитину на побачення. Після повернення син пояснив, що батько катав його на БТРі, після чого він дуже злякався, так як в Оріхівському районі постійно чути вибухи, а також стрілянина з артилерії, і все це чув син. 14.01.2024 року після повернення від батька у ОСОБА_4 на лівій стороні обличчя була гематома, батько пояснив, що дитина впала, а син сказав, що батько його вдарив по обличчю. У зв`язку із чим ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання дитини разом із матір`ю.
Ухвалою суду від 13.01.2025 у справі відкрито провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 23.04.2025 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, через електронний суд від представника позивача - адвоката Мельнікової А.А. надійшла заява про проведення судового засідання без її участі та без участі позивачки. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, жодних заяв до суду не надав, про дату та час проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.
Від представника Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить суд прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини, а також врахувати висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 11.06.2025.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.
Як встановлено судом та зазначено в позові, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 2015 по 2021 роки перебували в фактичних шлюбних стосунках. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , в свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач по справі ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження сина серії НОМЕР_1 (а.с.13).
Спільне життя з відповідачем не склалося, постійно виникали сварки, що погіршило стосунки між ними, з 2021 року сторони мешкають окремо.
Неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (а.с. 17,18).
Судовим наказом Запорізького районного суду Запорізької області від 19 листопада 2021 року з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.16).
Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного Кодексу України: «Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності». Відповідач діяла всупереч інтересам малолітньої дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України: «Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з кім із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.»
Згідно ст. 19 Сімейного Кодексу України: при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.»
Батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не дійшли згоди, з ким саме буде проживати дитина.
У зв`язку з чим, позивачем було подано позовну заяву про визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Згідно висновку експертного дослідження № 17 складеного 05.06.2024, мати для ОСОБА_4 є найбільш емоційно значимою людиною з родинного оточення. Інші члени родини привертають інтерес дитини до себе набагато менше або з ними не побудовані конструктивні стосунки.
Батька ОСОБА_4 сприймає як захисника, як людину, що захищає його «від орків». Проте, за результатами експертного дослідження можна зазначити, що батько ставиться до ОСОБА_4 , як до дорослої людини та не враховує вікових особливостей розвитку сина, використовує неекологічні методи виховання фізичне покарання, перебування у небезпечній ситуації тощо. Такі форми виховання викликають страх та тривогу, що у подальшому може привести до тривалих психоемоційних проблем, формуванню агресії як прийнятої форми вирішення конфліктів, зниженню самооцінки, руйнуванню довірчих відносин між дитиною та батьками.
У ОСОБА_1 не визначено патологічного стилю сімейного виховання сина. До найбільш ярко визначених особливостей виховання сина з боку матері належать: мінімальність вимог до дітей та негативне ставлення до будь-яких санкцій, виховна невпевненість матері; прагнення бачити та визнавати помилки зроблені раніше у вихованні дітей. У ОСОБА_1 сформовано позитивне ставлення до ОСОБА_4 , вона виявляє зацікавленість до інтересів дитини, заохочує самостійність та ініціативу, поважає та визнає його індивідуальність. Намагається бути ближче до сина та задовольняти його основні потреби. Здатна здійснювати контроль за сином, вимагаючи від нього дотримання дисципліни (а.с.19-37).
В свою чергу Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянули матеріали позовної заяви у цивільній справі №332/7118/24, за результатами надали суду висновок про доцільність визначення місце проживання з матір`ю.
Спеціалістами відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було обстежено умови проживання родини за адресою: АДРЕСА_1 , та складено акт обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час обстеження було встановлено, що для проживання, виховання, розвитку та відпочинку дитини відповідного віку створено необхідні умови.
На виконання п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (зі змінами), фахівцями Запорізького міського центру соціальних служб складено оцінку потреб родини ОСОБА_1 . Згідно висновку оцінки потреб родини умови проживання задовільні для дитини наявне усе необхідне для виховання, відпочинку та розвитку.
Батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 після початку повномасштабного вторгнення рф на території України мобілізований до лав ЗСУ, де перебуває на даний час на військовій службі. Згідно пояснень ОСОБА_2 (по телефону) встановлено, що він не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 19, 161 Сімейного кодексу України, а також рішення комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 04.06.2025 року протокол № 23, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування вважає за доцільне Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., разом з матір`ю - ОСОБА_1 .
Позивачка працевлаштована має постійний дохід, створює всі необхідні умови для виховання, проживання та нормального розвитку дитини в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає постійно з матір`ю.
Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення».
Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини: «Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.»
При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.
При ухваленні постанови Велика Палата ВС застосувала вимоги ст. 141 Сімейного кодексу України про рівність прав матері та батька, частин 1, 2 ст. 161 цього Кодексу щодо вирішення спору судом, з ким із них буде проживати малолітня дитина, та врахування при цьому ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Велика Палата ВС зауважує, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому стазі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо».
Згідно з висновком Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, щодо розв`язання спору орган опіки та піклування не заперечує проти задоволення позовних вимог щодо визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю - ОСОБА_1 .
Враховуючі викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, заснованим на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю - задовольнити.
Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю - ОСОБА_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1211 грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
В порядку п.4. ч.5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .
Суддя Ю.І. Ретинська