Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/222/25
Провадження № 2-п/542/6/25
У Х В А Л А

іменем України

31 липня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

представника відповідачки адвоката Лисенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лисенко Світлани Сергіївни про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17.04.2025 року у справі №542/222/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області знаходилася цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.

Так, стягнуто з ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», , заборгованість за кредитним договором №491028718 від 25.06.2020 в розмірі 54754 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн 22 коп., що складається із суми заборгованості за тілом кредиту 37536,81 грн. та суми заборгованості за відсотками 17217,41 грн., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

19.05.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Лисенко С.С. звернулася до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, в якій просить скасувати заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17.04.2025 року у справі №542/222/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26.05.2025 (а.с. 91-92) заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лисенко С.С. про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17.04.2025 року у справі №542/222/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було залишено без руху та надано відповідачці строк для усунення недоліків.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.07.2025 (а.с. 102) був поновлений ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд вказаного заочного рішення та заява про перегляд заочного рішення була прийнята до розгляду та призначена до розгляду на 21 липня 2025 року.

Так, заява про перегляд заочного рішення обгрунтована тим, що ОСОБА_1 дізналась про винесене заочне рішення в застосунку Дія 25 квітня, а приблизно через півтора тижня від дати винесення, точної дати не пам`ятає рішення надійшло поштою, одразу ж після цього вона звернулася до Безоплатної вторинної правової допомоги для призначення безоплатного адвоката, оскільки вона не має достатніх правових знань для представлення її інтересів в Новосанжарському районному суді Полтавської області 12.05.2025 року.

Вказує про те, що у матеріалах справи зазначено, що справа призначалася 2 рази: 11.03.2025 року і 17.04.2025. Повідомляє, що ОСОБА_1 отримувала повістки з запізненням, оскільки поштове відділення працює 2 рази в тиждень середа, четвер.

Оскільки відповідач була не повідомлена належним чином, то не мала змоги захистити свої права. Вказане рішення суду просить скасувати і переглянути за її участі, тому звертається до суду за захистом порушеного права.

Враховуючи, що заявницю не було повідомлено належним чином про розгляд даної цивільної справи, тому вона була позбавлена можливості подавати докази та заперечувати, тому вважає, що є підстави для скасування заочного рішення.

Крім того, в заяві про усунення недоліків зазначає про те, що відповідачка була позбавлена можливості заявити клопотання про застосування позовної давності, фактично відсутні докази передачі боргу. Так договір факторингу робить посилання в договорі на додаток №1-1, однак фактично даний документ до матеріалів справи не доданий.

Просить поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення по справі, заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17.04.2025 року у справі №542/222/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та призначити справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 117).

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду заяви (а.с. 115-116).

Представника відповідачки, адвоката Лисенко С.С. в судовому засіданні підтримувала подану заяву про перегляд заочного рішення, просила її задовольнити та скасувати заочне рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою; 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно зі статтею 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту цієї норми вбачається, що всі наведені умови повинні бути наявні у сукупності.

Так, судом встановлено, що 17 квітня 2025 року у справі № 542/222/25 винесено заочне рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», , заборгованість за кредитним договором №491028718 від 25.06.2020 в розмірі 54754 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят чотири) грн 22 коп., що складається із суми заборгованості за тілом кредиту 37536,81 грн. та суми заборгованості за відсотками 17217,41 грн., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

Щодо доводів відповідачки про те, що у судові засідання вона не з`являлась, оскільки їй не було відомо про час та місце їх проведення, так як повістки вона отримувала з запізненням, суд зазначає таке.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка у судові засідання не з`являлась, про причини неявки не повідомляла, клопотань про відкладення судових засідань не надсилала, заяв про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала.

Згідно з інформацією, наданою Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 41).

Судові повістки про проведення судових засідань, призначених на 11 березня 2025 року та 17 квітня 2025 року, які направлялись на адресу реєстрації відповідачки, які були отримані останньою 13 березня 2025 року (а.с. 49) та 19 березня 2025 року (а.с. 50), що підтверджується наявними в справі рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Оскільки судову повістку про проведення судового засідання, що призначене на 11 березня 2025 року, відповідачка отримала 13 березня 2025 року, тобто пізніше дня судового засідання, розгляд справи судом був відкладений та справи призначена до розгляду на 17 квітня 2025 року.

Про дату, час та місце судового засідання, що призначене на 17 квітня 2025 року, відповідачка була повідомлена завчасно шляхом вручення судової повістки 19.03.2025 року. Разом з тим, відповідачка до суду не з`являлась, про причини неявки не повідомляла, клопотань про відкладення судових засідань не надсилала, заяв про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала.

Згідно з пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань, що призначались для розгляду справи.

Наведеним підтверджується, що судом вчинено дії щодо належного повідомлення відповідачки як учасника справи про її розгляд.

Також, судом встановлено, що копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі разом із судовою повісткою направлялися на зареєстровану адресу відповідачки та були отримані останньою 13 березня 2025 року (а.с. 49). Правом подати відзив на позов відповідачка не скористалась.

З огляду на встановлені обставини, суд зазначає, що відповідачкою не наведено поважних причин її неявки в судові засідання та (або) не повідомлення про причини неявки, а також поважних причин неподання до суду відзиву на позов.

Крім вказаного вище, суд зазначає, що відповідачкою для скасування заочного рішення не наведено доказів, які мають істотне значення, для правильного вирішення справи.

Щодо посилань відповідачки на те, що вона була позбавлена можливості заявити клопотання про застосування позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та відмінено з 30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.

З цього випливає, що у разі закінчення строку, який припадає на період дії карантину, такий строк продовжується до закінчення дії карантину.

Крім того, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні »№ 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, який набрав чинності 17 квітня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Отже, строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні.

Так, відповідачкою не вказано, яким чином та в якій частині позовних вимог могли бути пропущені строки позовної давності, у тому числі з огляду на те, що у період з 24 лютого 2022 року в Україні діє режим воєнного стану, що відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України зупиняє перебіг позовної давності.

З метеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 05 лютого 2025 року та заявив вимоги про стягнення заборгованості за період з 25.06.2020 20.09.2021. Згідно з виписки по особовому рахунку відповідачки встановлено, що дійсно позичальниця внесла останній платіж для погашення заборгованості за кредитним договором 13 серпня 2020 року.

Однак, з огляду на те, що з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон, згідно з яким в Україні запроваджений з 12 березня 2020 року загальнодержавний карантин, який тривав до 30 червня 2023 року, а з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє на усій території України й на даний час, тому трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено.

Щодо доводів відповідачки щодо ненадання позивачем доказів переходу права вимоги за кредитним договором, суд зазначає таке.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що 22 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» укладено Договір факторингу №1, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до договору. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами (а.с.10).

Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу №1 від 22.02.2021 року, Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, до ТОВ «ФК «Форт» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №491028718 в сумі 54754,22 грн (а.с.15).

23 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» укладено Договір факторингу №01-23-02/21, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до договору. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами (а.с.18-22).

Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 року, Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №491028718 в сумі 54754,22 грн (а.с.23).

Статтею 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частина 2 статті 95 ЦПК України).

Згідно з частиною шостою статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на те, що відповідачка не надала доказів, які спростовують значення відомостей у виписці з Додатку до Договору факторингу №1 від 22 лютого 2021 року та виписці з Додатку до Договору факторингу №01-23-02/21 від 23 лютого 2021 року та могли бути підставою неприйняття їх до уваги під час оцінки доказів, а також відсутність у суду сумнівів у їх достовірності, суд такі доводи не приймає до уваги.

Таким чином, обґрунтувань підстав для скасування заочного рішення суду, які мають враховуватись під час вирішення питання про стягнення кредитної заборгованості, відповідачем не наведено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що визначені законом підстави для скасування заочного рішення - відсутні, а, отже, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 260, 287, 288, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лисенко Світлани Сергіївни про перегляд заочного рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17.04.2025 року у справі №542/222/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала суду самостійному апеляційному оскарженню не підлягає.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Копія ухвали надіслати учасникам справи.

Повний текст ухвали складений 31 липня 2025 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва