Справа № 159/3386/25
Провадження № 2/159/1293/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (далі ТОВ «Алекскредит» або позивач або кредитор або товариство) до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або відповідач або позичальник або боржник) в якому позивач просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3816581 від 04.08.2020 у розмірі 34 112 (тридцять чотири тисячі сто дванадцять) гривень 40 копійок.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.08.2020 року між ним та відповідачем у електронній формі було укладено кредитний договір №3816581, згідно з умовами якого відповідачу на умовах строковості, зворотності та платності було надано фінансовий кредит у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Відповідно до умов кредитного Договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000,00 гривень. Строк кредитування 04.08.2020 по 28.02.2021. Процентна ставка за користування кредитними кощтами складала 1,5% на день у період з 04.08.2020 по 01.09.2020 та 3% на день у період з 02.09.2021 по 28.02.2021.

Станом на 30.04.2025 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 20628,00 грн грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 3000,00 грн, за відсотками 20328,00 грн.

Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати, проти прийняття заочного рішення не заперечував.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою суду від 26.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд ухвали здійснювати подальший розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

24.06.2025 до суду повернулося поштове відправлення № 508, яким відповідач повідомлявся про розгляд справи, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомлений про судовий розгляд.

Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі -ЦПК України).

Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

04.08.2020 між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 3816581 (далі кредитний договір) відповідно до умов якого відповідачу надається кредит в розмірі 3000,00 грн (п. 1.3), які надаються шляхом перерахування кредитором коштів на електронний платіжний засіб позиачльника (п. 1.4).

Відповідно до п. 1.7.3 кредитного договору кредит надається на: - базовий період - з 04.08.2020 до 01.09.2020 упродовж якого застосовується процентна ставка в розмірі 1,70 % на день, та - спеціальний період - з 02.09.2020 до 28.02.2021 упродовж якого застосовується процентна ставка в розмірі 3% на день. Також зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 4 433,40 грн.

Сторони погодили строк дії кредитного договору з 04.08.2020 по 28.02.2021 (п. 3.1).

Цей договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на сайті кредитодавця згідно зі ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію» (п. 7.9).

Відповідно до п. 1.6 кредитного договору розрахунок Зобов`язань (п. 2.18. Правил) Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту (п. 2.28. Правил) та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів у Договорі визначає окремі розрахунки Зобов`язань за Лояльними (покращеними) умовами кредитування (п. 2.25. Правил) та за Загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил).

У додатку №1 до договору про надання кредиту № 3816581 від 04.08.2020 визначений графік платежів за:

лояльними умовами за користування з 04.08.2020 по 01.09.2020 позичальник мав повернути 3000,00 грн тіла кредиту та 1285,20 грн нарахованих процентів;

за базовими умовами за користування з 04.08.2020 по 01.09.2020 позичальник мав повернути 3000,00 грн тіла кредиту та 1428,00 грн нарахованих процентів, загальна сума платежу 4427,00 грн; та за період з користування з 04.08.2020 по 28.02.2021 позичальник мав повернути 3000,00 грн тіла кредиту та нараховані за цей період проценти в розмірі 1433,40 грн, загальна сума платежу 4433,40 грн.

Зазначений кредитний договір та додаток №1 підписані електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору «PS3816581» та електронним підписом кредитора. У реквізитах кредитного договору вказані прізвище, ім`я та по батькові відповідача, його адреса проживання, номер телефону, електронна пошта, серія і номер паспорта.

Також 04.08.2020 позивачем та відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису з боку позивача та одноразового ідентифікатора з боку відповідача «РS3816581». Де у розділі 3 паспорту зазначено про розмір кредиту 3000,00 грн та заначено, що кредит видається на споживчі цілі. У розділі 4 паспорту зазначена процентна ставка у відсотках річних за загальними умовами:1) до 01.09.2020 - 620,50 % річних; 2) до 28.02.2021 - 1 095,00 % річних. Зазначено, що процентна ставка є фіксованою за загальними умовами і становить: 1) до 01.09.2020 - 1,70 %; 2) до 28.02.2021 - 3 % (вказівка що ця ставка є денною, в паспорті кредитування відсутня).

Також у паспорті споживчого кредиту (розділ 4) зазначена орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі): 1) за лояльними (покращеними) умовами кредитування 4 285,20 грн; 2)за загальними умовами кредитування 4 433,40 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 30.04.2025, видно, що відповідачу було видано кредит у розмірі 3000,00 грн 04.08.2020. За період користування кредитними коштами 04.08.2020 по 28.02.2021 жодних платежів позичальник не здійснював. За цей період за кредитом було нараховано процентів в розмірі 17628,00 грн. Загальний борг по кредиту складає 20628,00 грн.

Відповідачем та позивачем також підписані пропозиція укласти договір (оферта) щодо надання кредиту №3816581 від 04.08.2020 умови якої аналогічні тим, що зазначені в кредитному договорі та паспорт споживчого кредиту.

Зазначені документи підписані електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором «PS3816581».

Довідкою ТОВ «Фінасова компанія «Елаєнс» від 19.04.2025 підтверджується те, що позивач перерахував 3000,00 грн на картку НОМЕР_1 відкриту в АТ КБ «Приватбанк» 04.08.2020.

Копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 08.08.2017, копією витягу з Державного реєстру фінансових установ від 15.03.2024, копією розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №3549 від 17.08.2017, копією статуту позивача, копією виписки з ЄДР від 22.05.2017 підтверджується, що позивач є юридичною особою - фінансовою установою.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір № 3816581 від 04.08.2020 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «PS3816581»., який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Довідкою ТОВ «Фінасова компанія «Елаєнс» від 19.04.2025 підтверджується те, що позивач 04.08.2020 перерахував 3000,00 грн на картку НОМЕР_1 відкриту в АТ КБ «Приватбанк».

Доказів того, що банківська карта із зазначеним номером не належить відповідачу, що кошти не надходили на цю банківську карту, відповідач суду не надав, а тому суд дійшов висновку, що відповідач 04.08.2020 отримав кредитні кошти в розмірі 3000,00 грн.

Строк кредитування, відповідно до умов кредитного договору, закінчився 28.02.2021.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повернув одержану суму кредиту.

Отже, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми кредиту в розмірі 3000,00 грн є підставною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Вирішуючи питання про розмір процентів, які зобов`язаний сплатити відповідач за користування кредитним коштами, суд зазначає таке.

У кредитному договорі (п. 1.7.3) зазначено, що базова процентна ставка за користування кредитом складає 1,7% на день (з 04.08.2020 по 01.09.2020) та 3% на день (з 02.09.2020 по 28.02.2021). Водночас у підписаній сторонами додатку №1 до кредитного договору зазначено, що за базовою процентною ставкою позичальник має сплатити процентів в розмірі 1428,00 грн (за період з 04.08.2020 по 01.09.2020) та 1433,40 грн (за період з 04.08.2020 по 28.02.2021). Також міститься вказівка, що орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 4 433,40 грн.

Також у паспорті споживчого кредиту (розділ 4) зазначена орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - за загальними умовами кредитування 4 433,40 грн.

Суд звертає увагу, що ні в кредитному договорі ні в паспорті споживчого кредиту не зазначено, що загальна вартість кредиту може становити 20628,00 грн з яких 3000,00 грн тіла кредиту та 17628,00 грн процентів за увесь строк користування кредитом.

У ст. 3 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства серед яких: свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на дату укладення кредитного договору) до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування (ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування»).

Аналогічні за змістом норми містяться і в чинній редакції ЗУ «Про споживче кредитування».

Ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Також суд бере до уваги, що Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Будучи професійним учасником ринку фінансових послуг та усвідомлюючи всі ризики позивач допускав та свідомо сприяв зазначенню у кредитному договорі, додатку до нього та паспорті споживчого кредитування умов, які суперечать одні одним:

-Зазначивши розмір процентної ставки 1,7% та 3% на день

-Зазначивши, розмір процентів, який має бути сплачений позичальником за період користування коштами 1428,00 грн та 1433,00 грн.

Суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, за вказаних вище розбіжностей міг не усвідомлювати розмір процентів, які йому будуть нараховувати виходячи зі ставок 1,7% та 3% на день і становить 17628,00 грн.

На переконання суду така поведінка кредитора як сторони правочину, яка формувала зазначені вище документи, не може розглядатись як добросовісна та розумна, а її негативні наслідки не можуть покладатися на іншу сторону, яка є слабшою у цих правовідносинах.

У матеріалах справи відсутнідокази того, що відповідач сплачував будь-які проценти за кредитним договором.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення процентів за період з 04.08.2020 по 28.02.2021 є правомірною в частині сум, які зазначені у паспорті споживчого кредиту, додатку до кредитного договору та кредитному договорі як проценти, які могли бути нараховані за період користування кредитом 2861,40 грн(1428,00 грн + 1433,40 грн).

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо погашення процентів та тіла кредиту, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково стягнувши з відповідача на користь позивача 5861,40 грн з яких: 3000,00 грн суми виданого кредиту та 2861,40 грн суми нарахованих процентів за період з 04.08.2020 по 28.03.2021, у стягненні процентів в розмірі 14 766,60 грн необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі 2422,40 грн, то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором №3816581 від 04.08.2020 у розмірі 5861,40 грн з яких:

- 3000,00 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту;

- 2861,40 грн простроченої заборгованості за процентами з 04.08.2020 по 28.03.2021.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» процентів у розмірі 14 766,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12А; );

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 28.07.2025.

Головуючий:Р. Я. СМАЛЮХ