Справа № 183/7468/25
№ 2-о/183/243/25
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

24 липня 2025 року м. Самар

Суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Фролова В.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про визнання іноземного свідоцтва про смерть дійсним на території України,

В С Т А Н О В И Л А:

До Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд», 23.07.2025 надійшла заява ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про смерть, виданого «Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану департаменту записів громадянського стану про цивільну реєстрацію актів громадянського стану Міністерства юстиції луганської народної республіки» від 19.11.2024 щодо ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2025, вказану заяву передано на розгляд судді Фроловій В.О.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку, що вбачаються підстави для залишення її без руху на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України, оскільки така подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, не відповідає положенням ст.ст.293, 315, 317 ЦПК України, виходячи з наступного.

Так, положення ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначають перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, серед яких, справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України).

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України визначені положеннями ст. 317 ЦПК України, яка передбачає, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає єна їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Положення ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», визначають, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Таким чином, свідоцтво про смерть видане органом, який діє на тимчасово окупованій території України та вважається незаконним, не є документом, на підставі якого органом державної реєстрації актів цивільного стану може бути проведення відповідна реєстрація такого факту. Проте, реєстрація факту смерті особи, яка померла на тимчасово окупованій території може бути проведена за умови встановлення судом такого факту, що передбачено положеннями ст. 315, 317 ЦПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 175 ЦПК України, заява повинна містити зміст вимог: спосіб захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Як вбачається з матеріалів, доданих до заяви, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер на території Луганської області у м. Сєвєродонецьк, яка на цей час є тимчасово окупованою територією України. В той же час, заявник порушує питання про визнання іноземного свідоцтва про смерть дійсним на території України, що не відповідає положенням ст.ст. 315, 317 ЦПК України, у зв`язку з чим, заявнику слід уточнити подану заяву, з урахуванням зазначених вище положень ст.ст. 315, 317 ЦПК України, уточнивши, який юридичний факт підлягає встановленню судом, із наданням відповідних доказів й підтвердження обставин та причин смерті ОСОБА_2 на окупованій території України.

Окремо слід зазначити, що положення ст. 317 ЦПК України визначають, що право звернення із заявою про визнання факту смерті особи на окупованій території надано членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 686/8440/16-ц сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частини другої та четвертої статті 3 СК України).

Згідно із абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Так, у своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_2 та має спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Звернення до суду із вказаною заявою обумовлено необхідністю, серед іншого, забезпечення законних прав та інтересів спільної дитини.

Як вбачається із заяви, встановлення факту смерті особи не впливає на права, обов`язки чи законні інтереси безпосередньо ОСОБА_1 , однак впливає на права та законні інтереси неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виходячи із вказаної у заяві мети встановлення юридичного факту, юридичний факт повинен встановлюватися безпосередньо в інтересах осіб, передбачених ч.1 ст. 317 ЦПК України, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 може діяти в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , як його законний представник, зокрема, звернувшись до суду із заявою про встановлення юридичного факту (смерті особи на тимчасово окупованій території України), в даному випадку батька неповнолітнього ОСОБА_3 .

Крім того, як зазначалось вище, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану, серед іншого, на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. А отже рішення ухвалене за результатами розгляду вказаної заяви може вплинути на права та обов`язки органу державної реєстрації актів цивільного стану, який має проводити реєстрацію факту смерті особи.

Таким чином, заявнику необхідно уточнити склад учасників справи, зазначивши особу (неповнолітнього ОСОБА_3 ) в інтересах якої ОСОБА_1 звертається до суду із заявою та зазначення відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану в якості заінтересованої особи.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, з урахуванням скороченого строку для розгляду справ вказаної категорії, заява підлягає залишенню без руху з повідомленням про це заявника і наданням йому строку для усунення зазначених недоліків 3 дні з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом: надання уточненої заяви з урахуванням положень ст.ст. 175, 315, 317 ЦПК України, зазначивши, який юридичний факт підлягає встановленню судом, із наданням відповідних доказів й підтвердження обставин та причин смерті ОСОБА_2 на окупованій території України; визначенням належного суб`єктного складу учасників справи, із зазначенням в інтересах якої особи звертається ОСОБА_1 , а також зазначити відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану в якості заінтересованої сторони.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не виправлення недоліків заява буде вважатися не поданою та повернена заявнику у відповідності із ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відповідно до ст.185 ЦПК України, залишити заяву ОСОБА_1 без руху та надати їй строк для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 294, 315, 258, 261 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про визнання іноземного свідоцтва про смерть дійсним на території України - залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків 3 (три) дні з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити заявниці, що у випадку невиконання вимог, викладених в ухвалі, заява буде визнана неподаною та повернута заявнику. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена і підписана 24 липня 2025 року.

Суддя В.О. Фролова