Справа №712/245/25
Провадження № 2/712/1344/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
Головуючого судді Токової С.Є. ,
за участю секретаря судового засідання Білик О.Ю.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування міста Черкаси в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Позивач Орган опіки та піклування міста Черкаси в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття дитини. Стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначають, що малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають на первинному обліку в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як діти, позбавлені батьківського піклування, на підставі рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради від 18.08.2020 № 740 та № 748.
Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.10.2020 № 1015 малолітніх влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю ОСОБА_7 .

За інформацією адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6, де наразі навчаються малолітні, всі питання по вихованню та навчанню дітей вони вирішують з прийомною мамою ОСОБА_8 , яка приділяє належну увагу дітям.

З пояснень прийомної мами ОСОБА_8 , з моменту влаштування малолітніх на виховання в її родину громадянка ОСОБА_3 з дітьми не спілкувалася та не зустрічалася, не цікавилася їх життям, здоров`ям, духовним та моральним розвитком, не вітала з днями народження та святами.

Прийомна родина ОСОБА_7 перебуває під соціальним супроводом фахівців Черкаського міського центру соціальних служб. За інформацією фахівців Центру протягом 2020-2024 років громадянка ОСОБА_3 не зверталася до них із заявами щодо отримання соціальних послуг, спрямованих на повернення малолітніх на виховання в родину.

Станом на 15.11.2024 громадянка ОСОБА_3 не зверталася до органу опіки та піклування або до суду із заявою щодо повернення їй дітей.

Враховуючи, що громадянка ОСОБА_3 не змінила своє відношення до дітей, протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, чим позбавила дітей права на належне батьківське виховання та утримання, позбавлення її батьківських прав повністю відповідає інтересам малолітніх.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засіданні представник позивача не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи. У встановлений судом строк не надіслала відзив на позов.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Батько дітей ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.06.2020 (справа № 712/15784/19), малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відібрано від матері ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав.

На підставі рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради від 18.08.2020 № 740 та № 748 малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають на первинному обліку в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як діти, позбавлені батьківського піклування,

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.10.2020 № 1015 малолітніх дітей влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю ОСОБА_7 .

Прийомна родина ОСОБА_7 перебуває під соціальним супроводом фахівців Черкаського міського центру соціальних служб. За інформацією фахівців Центру протягом 2020-2024 років громадянка ОСОБА_3 не зверталася до них із заявами щодо отримання соціальних послуг, спрямованих на повернення малолітніх на виховання в родину.

Станом на 15.11.2024 громадянка ОСОБА_3 не зверталася до органу опіки та піклування або до суду із заявою щодо повернення їй дітей.

16 грудня 2024 року з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини ВК Черкаської міської ради від 27.11.2024, органом опіки та піклування м. Черкаси складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку ОСОБА_3 щодо малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»).

При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»).

Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Можливість такого втручання передбачена національним законом. Зокрема, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод малолітньої дитини, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання.

Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших незалежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що гр. ОСОБА_3 з 2020 року самоусунулася від виконання покладених на неї обов`язків по вихованню, та утриманню дітей, що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавила дітей права на належне батьківське виховання та утримання, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на державу, з моменту відібрання дітей не спілкувалася з ними, не цікавилася їх життям та здоров`ям, тому суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 підлягає до задоволення за встановлених обставин, виходячи з найкращих інтересів дітей, оскільки таким інтересам відповідає їх зростання у стабільному та безпечному середовищі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 1/6 частини всіх видів заробітку( доходу) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на зазначене, так як відповідач ухиляється від утримання дітей, суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти в розмірі по 1/6 частині всіх видів її заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на на особовий рахунок дітей у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з 09 січня 2025 року та до повноліття дітей.

Крім того, оскільки при подачі позову Орган опіки та піклування м. Черкаси були звільнені від оплати судового збору, з відповідачів необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 81, 141, 263-266 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166, 181-182 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 аліменти в розмірі 1/6 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з 09 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 аліменти в розмірі 1/6 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з 09 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 до Спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Орган опіки та піклування міста Черкаси, адреса: 18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, 170.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий : С.Є. Токова