Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 523/7953/25
Провадження № 2-о/499/38/25
У Х В А Л А

Іменем України

"01" серпня 2025 р. селище Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , зацікавлені особи Одеська міська рада, Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Пересипського районного суду м.Одеси суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ухвали Пересипського районного суду м.Одеса дану цивільну справу передано до Березівського районного суду Одеської області за підсудністю.

Відповідно до ухвали Березівського районного суду Одеської області дану справу передано до Іванівського районного суду Одеської області за підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 року справу передано головуючому судді для розгляду.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Також згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження, суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Стороною заявника зазначено коло заінтересованих осіб : Одеська міська рада, Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса при цьому заявником не обґрунтовано жодної підстави для залучення цих осіб в якості заінтересованої особи. Отже, при подачі до суду заяви заявник має обґрунтувати заінтересованість вищезазначених осіб у участі у даній справі.

Разом з тим, заявник може бути не єдиним членом родини померлої, у зв`язку з чим право такої особи може заперечуватися, оспорюватися чи не визнаватися іншими членами родини, які входять до цього переліку відповідно до положень матеріального законодавства. Тому при розгляді даної категорії справ суд особливо повинен переконатися та визначити правильне коло заінтересованих осіб з метою підтвердження відсутності спору про право і відповідно можливості розгляду справи у порядку окремого провадження.

Усупереч вищевикладеному, подані заявником матеріали не містять жодної інформації щодо інших членів родини ОСОБА_2 (батьки, діти), інші особи які були зареєстровані та проживали разом зі спадкодавицею на день її смерті, про встановлення факту сумісного проживання з яким просить встановити ОСОБА_1 .

Також заявник не зазначає докази, щодо останнього місця проживання ОСОБА_2 на день смерті.

Також заявник посилається, що звертався до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 , отже в зв`язку з цим має бути наявна спадкова справа, проте заявник про її наявність не повідомляє та клопотання про її витребування не подає, що також в свою чергу позбавляє суд встановити коло спадкоємців та відповідно коло заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.1ст.87 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати доказ, вправі подати клопотання про витребування доказів.

Як вбачається клопотання про витребування таких доказів позивачем також не подано.

Крім того суд враховуючи роз`яснення Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, а саме : «У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази (ч. 1 ст. 137 ЦПК). У разі якщо особи, які беруть участь у справі, не заявляють клопотання про витребування доказів, зокрема, копій документів із спадкової справи, обов`язком суду на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК є роз`яснення наслідків невчинення такої процесуальної дії».

Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, його право, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази.

Відсутність такої інформації та документального підтвердження позбавляє суд можливості переконатися у відсутності в межах даної справи спору про право та відкрити провадження у порядку окремого провадження.

Крім того, згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва.

Листом Верховного Суду України від 01.01.2012 "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Таким чином, визначальною ознакою справ, які розглядаються у порядку окремого провадження, є відсутність спору про право, зокрема, разом з тим, щоб встановлення факту, що має юридичне значення і зумовлює виникнення, зміну або припинення певних суб`єктивних прав, не пов`язувалося з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зазначені недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до розгляду.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175,177, 185, 315-318 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи Одеська міська рада, Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити вищевказані недоліки заяви у десятиденний строк з дня отримання ухвали.

Роз`яснити заявнику, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяР. М. Тимчук