Провадження №22-ц/824/8974/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Рекрут Світлана Валеріївна, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача.

На обґрунтування позову зазначила, що 18.08.2008 року між ОСОБА_2 та АБ «Київська Русь» було укладено кредитний договір № 135/08-08, на підставі якого ОСОБА_2 було надано споживчий кредит в розмірі 500 000 грн. строком з 18.08.2008 року по 18.08. 2011 року. Пунктом 1.3. кредитного договору було визначено процентну ставку по кредиту в розмірі 23,5 % річних.

Зобов`язання за кредитним договором було забезпечене договором іпотеки від 18.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.3., реєстраційний номер - 1631.

Іпотекодавцем за вказаним договором виступило ПП «Земсервіс», предметом іпотеки були дві земельні ділянки.

19.03.2015 року Правлінням Національного банку України було видано Постанову № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних». На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 року № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ ««Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь».

В процесі ліквідації Банку 25.07.2017 року на електронному ТОВ «ІТ-Контракт» було виставлено лот з продажу активу ПАТ «Банк «Київська Русь», а саме лот у складі права вимоги за кредитним договором № 135/08-08 від 18.08.2008 року. Відповідно до протоколу електронних торгів № UA-EA-2017-07-25-000072-c її оголошено переможцем аукціону. На підставі вказаного протоколу за відступлення прав вимоги новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 377 500 грн. у відповідності з чим нею на рахунок ПАТ «Банк «Київська Русь» сплачено грошові кошти в розмірі 377 500 грн.

20.09.2017 року між позивачем та ПАТ «Банк «Київська Русь» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Біла І.В. було укладено договір № UA-EA-2017-07-25-000072-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, та додаток № 1 до договору № UA- EA-2017-07-25-000072-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, Реєстр договорів, права вимоги за яким відступаються, в тому числі за кредитним договором № 135/08-08 від 18.08.2008 року.

Разом з тим, договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки не було укладено у зв`язку з тим, що земельні ділянки були продані на прилюдних торгах в процесі процедури банкрутства Іпотекодавця ПП «Земсервіс».

Позивач також зазначила, їй стало відомо вже після укладення оспорюваного договору про відступлення права вимоги з ЄДРСР, що ухвалою господарського суду Львівської області від 04.01.2013 року у справі № 914/31/13 було відкрито провадження у справі про банкрутство іпотекодавця ПП «Земсервіс» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Львівської області від 15.01.2013 року ПП «Земсервіс» визнано банкрутом і в процесі ліквідаційної процедури вищезазначені земельні ділянки, що виступали предметом іпотеки за іпотечним договором, були продані на прилюдних торгах.

Разом з тим, в межах провадження про банкрутство ПП «Земсервіс» ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулось з заявою до господарського суду Львівської області з вимогою до іпотекодавця ПП «Земсервіс» про визнання кредиторських вимог на суму 534 342 грн. 11 коп.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 19.09.2013 року в задоволені вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» відмовлено. Однак, означену ухвалу було переглянуто судом за нововиявленим обставинами, за результатом розгляду якої ухвалою господарського суду Львівської області від 24.04.2014 року у справі № 914/31/13 заяву ПАТ «Банк «Київська Русь» задоволено частково; ухвалу господарського суду Львівської області від 19.09.2013 у справі № 914/31/13 змінено в частині відхилення вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» на суму 534 342 грн. 11 коп.; вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» визнано на суму 535 489 грн. 11 коп. як вимоги першої черги (з яких: 1 147 грн. - судовий збір; 534 342 грн. 11 коп. - вимоги, забезпечені заставою).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2020 року ухвалу господарського суду Львівської області від 24.04.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.10.2014 року ухвалу господарського суду Львівської області від 24.04.2014 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2014 у справі № 914/31/13 залишено без змін.

В процесі ліквідації ПП «Земсервіс» було встановлено, що у власності ПП «Земсервіс» перебувають 11 земельних ділянок, у тому числі, земельна ділянка площею 0,2202 га (кадастровий номер :01:004:0326) Пустомитівського району Львівської області та земельна ділянка площею 0,2000 га (кадастровий номер :01:004:0539) у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, які перебували в іпотеці ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі договору іпотеки від 08.08.2008 року, та які в подальшому були продані на аукціоні з продажу майна банкрута.

Відповідно до ухвали господарського суду Львівської області від 15.03.2016 року у справі № 914/31/13, в процедурі ліквідації вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» задоволено на суму 177 080,78 грн. (в тому числі 1 147,00 грн. судового збору). Вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь на суму 358 408,33 грн. ухвалено вважати погашеними.

Оскільки вищевказаною ухвалою господарського суду Львівської області від 15.03.2016 року у справі № 914/31/13 вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» задоволено, то договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги є таким, що не породжує будь-які зобов`язання позичальника перед новим кредитором в її особі, оскільки вимоги за вказаним кредитним договором вже були задоволені та у банку таке право вимоги до боржника було втрачене.

Таким чином, відступлення права вимоги внаслідок укладання оспорюваного договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги не відбулося, оскільки на момент його укладення у первісного кредитора ПАТ «Банк «КИЇВСЬКА РУСЬ» було відсутнє право вимоги до позичальника ОСОБА_2 .

З цих же підстав підлягає визнанню недійсним і додаток № до договору № UA-EA-2017-07-25-000072-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20.09.2017 року, яким затверджено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами.

Крім того, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04.10.2010 року у справі № 463/2-3669/10 визнано мирову угоду між АБ «Київська Русь» та ОСОБА_2 , відповідно до якої ОСОБА_2 та ПП «Земсервіс» визнають, що їх заборгованість перед АБ «Київська Русь» на момент укладення мирової угоди по кредитному договору № 135/08-08 від 18.08.2008 року складає 534 342 грн. 11 коп., в тому числі: заборгованість по кредиту в розмірі 490 000,00 грн., а також штрафні санкції в сумі 44 342 грн. 11 коп.

Згідно з умовами мирової угоди, сторони погодили, що у випадку дострокового погашення ОСОБА_2 заборгованості по кредиту в сумі 490 000 грн. в термін до 01.03.2011 року сторони переглядають зобов`язання щодо сплати штрафних санкцій, передбачених п. 2.1.2 цієї угоди. Таким чином, відбулася зміна умов договору.

Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів та пені після звернення до Личаківського районного суду м. Львова з позовом про дострокове стягнення за кредитним договором (пред`явлення вимоги дострокового погашення) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та свідчать про недійсність такого права вимоги до боржника.

У зв`язку з цим позивач просив суд визнати недійним договір № UA-EA-2017-07-25-000072-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 20.09.2017 року, укладений між нею та ПАТ «Банк «Київська Русь» та Додаток № 1 до зазначеного договору; застосувати наслідки недійсності вказаного правочину, а саме: зобов`язати ПАТ «Банк «Київська Русь» повернути їй сплачені нею грошові кошти у розмірі 377 500 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 05 березня 2025 року позивач направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених у рішеннях суду, дійсним обставинам справи, за недоведеності обставин, які суд визнав встановленими. У зв`язку з цим просила апеляційний суд оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Вирішити питання про стягнення судових витрат.

22 травня 2025 року до апеляційного суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів у справі.

19.06.2025 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Стиранки М.Б. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування клопотання адвокат зазначив, що він не зможе прибути в судове засідання у зв`язку з перебуванням у робочому відрядженні у м. Одесі. Крім того, вказав, що ним, як керівником Адвокатського об`єднання «Стандарт», було відряджено адвоката Горонного Ореста у м. Ужгород для виконання своїх посадових обов`язків.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, зазначає, що підставою для відкладення розгляду справи у суді апеляційної інстанції є обставини, які об`єктивно поза волею сторони перешкоджають учасникам справи з`явитись у судове засідання.

З вказаного клопотання вбачається, що адвокати не з`явились у судове засідання у зв`язку з відрядженням, однак вказана причина не є такою, що не залежала від їх волі, так як заявником самостійно було ініційовано вищезгадані відрядження. При цьому обставин, які обумовили саме необхідність цього, наведено не було. Оскільки про вказане судове засідання адвокати були попереджені завчасно, колегія суддів вважає вказану причину неявки в судове засідання неповажною, у зв`язку з чим дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання.

У судове засідання, призначене на 19.06.2025 року, з`явився представник відповідача.

Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що чинним законодавством не передбачено правових підстав для визнання договору відступлення прав вимоги за кредитним договором недійсним у зв`язку з тим, що вимога є погашеною, правових підстав для задоволення позову про визнання недійсним договору № UA- EA-2017-07-25-000072-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, укладеного 20.09.2017 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 та Додатку № 1 до вказаного договору немає. Не підлягає задоволенню і вимога про застосування наслідків недійсності правочину, а саме: зобов`язання ПАТ «Банк «Київська Русь» повернути позивачці сплачені нею грошові кошти у розмірі 377 500 грн, оскільки вона є похідною позовною вимогою.

Основним доводом апеляційної скарги було те, що не може бути предметом відступлення права вимоги та вимога, яка не виникла та не існувала на момент переходу права.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісно кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше н встановлено договором або законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів. При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов`язується або не зобов`язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу, оскільки ст. 656 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, 18.08.2008 між ОСОБА_2 та АБ «Київська Русь» було укладено кредитний договір № 135/08-08, на підставі якого ОСОБА_2 було надано споживчий кредит в розмірі 500 000 грн. строком з 18.08.2008 по 18.08. 2011.

Зобов`язання за кредитним договором було забезпечене договором іпотеки від 18.08.2008, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.3., реєстраційний номер - 1631.

Іпотекодавцем за вказаним договором виступило ПП «Земсервіс», предметом іпотеки були дві земельні ділянки.

19.03.2015 Правлінням Національного банку України було видано Постанову № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних».

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 № 61 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь».

В процесі ліквідації Банку 25.07.2017 на електронному ТОВ «ІТ-Контракт» було виставлено лот з продажу активу ПАТ «Банк «Київська Русь», а саме лот у складі права вимоги за кредитним договором № 135/08-08 від 18.08.2008.

Відповідно до протоколу електронних торгів № UA-EA-2017-07-25-000072-c її оголошено переможцем аукціону. На підставі вказаного протоколу за відступлення прав вимоги новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 377 500 грн. у відповідності з чим нею на рахунок ПАТ «Банк «Київська Русь» сплачено грошові кошти в розмірі 377 500 грн.

20.09.2017 між нею та ПАТ «Банк «Київська Русь» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Біла І.В. було укладено договір № UA-EA-2017-07-25-000072-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, та додаток № 1 до договору № UA- EA-2017-07-25-000072-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, Реєстр договорів, права вимоги за яким відступаються, в тому числі за кредитним договором № 135/08-08 від 18.08.2008.

Разом з тим, договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки не було укладено у зв`язку з тим, що земельні ділянки були продані на прилюдних торгах в процесі процедури банкрутства Іпотекодавця ПП «Земсервіс».

Постановою господарського суду Львівської області від 15.01.2013 ПП "Земсервіс" визнано банкрутом і в процесі ліквідаційної процедури вищезазначені земельні ділянки, що виступали предметом іпотеки за іпотечним договором, були продані на прилюдних торгах.

Разом з тим, в межах провадження про банкрутство ПП «Земсервіс» ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулось з заявою до господарського суду Львівської області з вимогою до іпотекодавця ПП «Земсервіс» про визнання кредиторських вимог на суму 534 342 грн. 11 коп.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 19.09.2013 у задоволені вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» відмовлено.

Означену ухвалу було переглянуто судом за нововиявленим обставинами, за результатом розгляду якої ухвалою господарського суду Львівської області від 24.04.2014 у справі № 914/31/13 заяву ПАТ «Банк «Київська Русь» задоволено частково; ухвалу господарського суду Львівської області від 19.09.2013 у справі № 914/31/13 змінено в частині відхилення вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» на суму 534 342 грн. 11 коп.; вимоги ПАТ "Банк "Київська Русь" визнано на суму 535 489 грн. 11 коп. як вимоги першої черги (з яких: 1 147 грн. - судовий збір; 534 342 грн. 11 коп. - вимоги, забезпечені заставою).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.20 ухвалу господарського суду Львівської області від 24.04.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.10.2014 ухвалу господарського суду Львівської області від 24.04.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2014 у справі № 914/31/13 залишено без змін.

В процесі ліквідації ПП «Земсервіс» було встановлено, що у власності ПП «Земсервіс» перебувають 11 земельних ділянок, у тому числі, земельна ділянка площею 0,2202 га (кадастровий номер :01:004:0326) Пустомитівського району Львівської області та земельна ділянка площею 0,2000 га (кадастровий номер :01:004:0539) у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, які перебували в іпотеці ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі договору іпотеки від 08.08.2008, та які в подальшому були продані на аукціоні з продажу майна банкрута.

Відповідно до ухвали господарського суду Львівської області від 15.03.2016 у справі № 914/31/13, в процедурі ліквідації вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» задоволено на суму 177 080,78 грн. (в тому числі 1 147,00 грн. судового збору). Вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь на суму 358 408,33 грн. ухвалено вважати погашеними.

Крім того, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04.10.2010 у справі № 463/2-3669/10 визнано мирову угоду між АБ «Київська Русь» та ОСОБА_2 , відповідно до якої ОСОБА_2 та ПП «Земсервіс» визнають, що їх заборгованість перед АБ «Київська Русь» на момент укладення мирової угоди по кредитному договору № 135/08-08 від 18.08.2008 року складає 534 342 грн 11 коп., в тому числі: заборгованість по кредиту в розмірі 490 000,00 грн., а також штрафні санкції в сумі 44 342 грн. 11 коп.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що оскільки вищевказаною ухвалою господарського суду Львівської області від 15.03.2016 у справі № 914/31/13 вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» задоволено, то договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги є таким, що не породжує будь-які зобов`язання позичальника перед новим кредитором в її особі, оскільки вимоги за вказаним кредитним договором вже були задоволені та у банку таке право вимоги до боржника було втрачене.

Тобто, не може бути предметом відступлення права вимоги та вимога, яка не виникла та не існувала на момент переходу права.

Укладаючи оспорюваний Договір про відступлення права вимоги, всупереч положенням законодавства було передано недійсну вимогу.

Верховний Суд України у постанові від 05.07.2017 року у справі №752/8842/14-4, розглядаючи спір про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, зазначив, що згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Оскільки у банку на момент укладення договору відступлення права вимоги розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора становив не 1 189 409, 29 грн, а лише 534 342 грн 11 коп., банк передав недійсну вимогу, що є підставою для визнання вказаного договору недійсним.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 01.12.2022 у справі №910/7305/20, розглядаючи спір про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги та купівлі-продажу майнових прав, дійшов висновку, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. У разі підтвердження доводів позивача, що на момент укладення вказаних договорів зобов`язання за договорами про надання кредиту та договорами застави майна були припинені шляхом їх повного виконання, відступлення (продаж) банком неіснуючих прав вимоги та майнових прав суперечить статті 514 ЦК України, та є підставою для визнання оспорюваних договорів в цій частині недійсними.

Тобто Верховний Суд України та Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, розглядаючи спори про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, виходили з того, що недійсність переданої вимоги зумовлює недійсність договору про відступлення права вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, зазначає, що вимога позивача про визнання договору відступлення права вимоги та додатку до нього недійсним є обґрунтованою.

Що стосується вимоги про зобов`язання ПАТ «Банк «Київська Русь» повернути ОСОБА_1 сплачені нею грошові кошти в розмірі 377 500 грн. 00 коп., колегія суддів зазначає наступне:

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у частині другій статті 16 ЦК України.

Вказаний позивачем спосіб захисту порушених права не є неналежним, він передбачений цивільним законодавством, тому суд має право застосувати вказаний спосіб захисту порушених права позивача та зобов`язати ПАТ «Банк «Київська Русь» повернути ОСОБА_1 сплачені нею грошові кошти в розмірі 377 500 грн. 00 коп.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням процесуальних норм.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для зміни чи скасування судового рішення виключно за умови, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 10 066, 50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати недійними договір № UA-EA-2017-07-25-000072-с/42 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 20.09.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь» та Додаток № 1 до зазначеного договору.

Застосувати наслідки недійсності вказаного правочину та зобов`язати ПАТ «Банк «Київська Русь» повернути ОСОБА_1 сплачені нею грошові кошти в розмірі 377 500 (триста сімдесят сім п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ПАТ «Банк «Київська Русь» (, адреса: вул. Хорива,11, м. Київ, 04071) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 10 066 (десять тисяч шістдесят шість) грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько