Провадження № 2/369/1174/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Маснюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 367/18751/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (до зміни прізвища та імені - ОСОБА_4 ), третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської державної адміністрації, ОСОБА_5 про визначення способу участі діда та баби у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення способу участі діда та баби у вихованні дитини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилаються на те, що 05 вересня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачі є бабою та дідом ОСОБА_7 . Станом на час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_8 позбавлені можливості брати участь у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_7 внаслідок перешкоджання ОСОБА_4 такому спілкуванню шляхом вчинення різного роду перешкод спілкуванню та категоричних відмов у побаченнях з онукою. В позасудовому порядку спір не був врегульований з огляду на відмови відповідача, що на думку позивачів порушує їх право на спілкування з онукою.

Враховуючи наведене, позивачі просять суд:

1.зобов`язати ОСОБА_4 не перешкоджати діду ОСОБА_1 та бабі ОСОБА_8 брати участь у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_7 .

2.визначити наступні способи участі діда та баби у вихованні онуки ОСОБА_7 :

?особисте спілкування:

?побачення один раз на три місяці з моменту ухвалення рішення суду у погоджений з відповідачем день у період часу з 09 год 00 хв до 18 год 00 хв;

?побачення у день народження онуки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалістю не менше чотирьох годин;

?побачення на Новий Рік та/або Різдво з онукою ОСОБА_7 тривалістю не менше чотирьох годин;

?спільний відпочинок:

?в період з 01 червня до 31 серпня можливість за погодженням з матір`ю відвідування туристичних оздоровчих та рекреаційних об`єктів на строк не більше двох тижнів з можливістю присутності матері онуки;

?з моменту набрання законної сили рішенням суду спілкування з онукою ОСОБА_7 за погодженням з матір`ю засобами телефонного, поштового, електронного, відеозв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування онуки з бабою та дідом;

?в день побачення з онукою баба та дід мають право забрати онуку з дому/школи/дитячого садочка/місця її постійного проживання/реєстрації особисто, при попередньому погодженні з матір`ю.

3.вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду.

В судове засідання позивачі не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, причини неявки не повідомили, матеріали справи містять заяву представника позивачів про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, причини неявки не повідомила.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, причини неявки не повідомила.

Відповідно до вимог частини першої, третьої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд встановив, що батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Батько дитини ОСОБА_7 - ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мати дитини ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , зареєструвала 26 листопада 2022 року шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження дитина ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_10 , а новим батьком зазначений ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

За змістом свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_5 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 змінила ім`я на ОСОБА_3 .

Дитина проживає разом з матір`ю. Позивачі та відповідачка не дійшли згоди щодо способів й порядку участі баби та діда у вихованні малолітньої онуки.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав (частина перша статті 2 ЦПК України).

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України).

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного (сімейного) права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; перевага балансу інтересів; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 ).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України).

Главою 21 СК України визначено особисті немайнові права та обов`язки інших членів сім`ї та родичів.

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Частиною першою статті 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України).

Конструкція статті 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Повага до приватного і сімейного життя є важливими правами, захист яких гарантується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини поняття «сімейне життя» у розумінні статті 8 Конвенції отримало достатньо широке тлумачення, не обмежується лише шлюбними відносинами, а може охоплювати й інші фактичні «сімейні зв`язки», зокрема, відносини між дитиною та близькими родичами (наприклад, бабою та дідом), оскільки останні можуть відігравати суттєву роль у сімейному житті.

Під правом на повагу до сімейного життя баби та діда по відношенню до своїх онуків в першу розуміється право на підтримання нормальних стосунків між бабою або дідом та онуками шляхом контактів з ним. Такі контакти зазвичай відбуваються за згодою особи, яка несе батьківську відповідальність, а це означає, що доступ бабусі, дідуся до онука, як правило, здійснюється на розсуд батьків дитини.

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 вказано, що законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється у: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України). Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд не вирішив заявлений у справі спір з урахуванням вказаних вище норм права, порушив принцип правової визначеності, оскільки не визначив способи участі позивача у вихованні внука (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

У постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 711/8611/20 (провадження № 61-9806св22) враховано інтереси малолітніх дітей та конкретні обставини справи, визначено порядок спілкування баби з онуками, оскільки це забезпечує якнайкращі інтереси дітей. Сама по собі наявність неприязних відносин між сторонами не є доказом, що останні створюють перешкоди позивачу у питаннях, пов`язаних з вихованням дітей.

У постанові Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 607/1377/22 зазначено, що при вирішенні спору суди попередніх інстанцій не врахували, що задоволення вимоги про зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з онуками можливе лише у разі наявності перешкод позивачам з боку відповідача. З урахуванням обставин, встановлених судами та які визнавалися учасниками справи, відсутні підстави вважати, що відповідач чинить позивачам будь-які перешкоди у спілкуванні з їх онуками. Тому суди зробили неправильний висновок про задоволення цієї позовної вимоги. З урахуванням того, що сторонами не погоджено способи участі позивачів у вихованні онуків (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, суди обґрунтовано встановили наявність підстав для визначення порядку участі позивачів у спілкуванні та у вихованні онуків шляхом надання їм можливості бачитися з дітьми у визначені дні.

У постанові від 06 квітня 2023 року у справі № 466/3563/19 Верховний Суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову про усунення перешкод у спілкуванні, також про встановлення способу участі у спілкуванні з онукою, виходив з того, що суди встановили, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування бабусі та дідуся з онуком, врахували висновок органу опіки та піклування, наданий відповідно до вимог статей 19, 159, 263 СК України, відсутність доказів негативного впливу позивачів на дитину, тому з урахуванням інтересів дитини зробили обґрунтований висновок про часткове задоволення позову.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 462/5189/20 зазначено, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що дід має право спілкуватись зі своїм онуком, брати участь у його вихованні, тому дійшов висновку про визначення способів участі діда у вихованні онука та у спілкуванні з ним шляхом встановлення систематичних побачень. Час, місце і періодичність побачень суд визначив з урахуванням віку та інтересів дитини. У зазначеній справі суди попередніх інстанцій у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод відмовили, водночас позовну вимогу про встановлення способу часті у вихованні онука задовольнили.

У постанові від 24 січня 2024 року у справі № 686/13984/22 Верховний Суд також погодився з висновками апеляційного суду щодо задоволення позовних вимог в частині визначення способів участі баби у вихованні онука, яким було змінено рішення суду першої інстанції у вказаній частині. У зазначеній справі у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідачки не чинити перешкоди у спілкуванні позивачці з онуком було відмовлено.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_8 не надали достатніх доказів, які дають підстави для беззаперечного висновку про здійснення ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні діда та баби з онукою ОСОБА_12 .

З огляду на такі обставини у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_4 (після зміни імені та прізвища - ОСОБА_3 ) не перешкоджати діду ОСОБА_1 та бабі ОСОБА_8 брати участь у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_7 .

Щодо позовних вимог про визначення способу участі діда та баби у вихованні дитини суд керується такими міркуваннями.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 березня 2024 року у справі № 742/1716/23 роз`яснив, що відмова у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (у випадку не встановлення таких перешкод) не є підставою для відмови судом у визначенні способів і порядку участі баби та діда у вихованні дитини. Інше призводило б до формальних перешкод у реалізації дідом і бабою прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України, а також могло б призвести до порушення гарантій, передбачених статтею 8 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходи, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Суд керується тим, що в якнайкращих інтересах дитини є також спілкування з бабою та дідом. Незважаючи на те, що батько помер, а батьком дитини стала інша особа, дитина не може бути позбавлена права на спілкування з бабою та дідом по лінії померлого батька за умови відсутності доказів того, що таке спілкування несе загрозу для фізичного чи психічного розвитку дитини. З врахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб батьки, дід та баба не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спілкування дитини з бабою та дідом не є сприятливим для розвитку дитини. Водночас, докази в матеріалах справи свідчать про незгоду відповідача матері ОСОБА_3 з фактом участі позивачів у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_12 , що, зокрема, підтверджується клопотанням про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю майнових прав та обов`язків між дитиною та дідом і бабою. Доказів щодо неможливості забезпечення участі діда та баби у спілкуванні та вихованні дитини у спосіб, запропонований позивачами, матеріали справи не містять. А відтак, підстави для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відсутні.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про встановлення порядку участі діда та баби у спілкуванні та вихованні дитини у повному обсязі.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (до зміни прізвища та імені - ОСОБА_4 ), третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської державної адміністрації, ОСОБА_5 про визначення способу участі діда та баби у вихованні дитини.

Визначити такі способи участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_13 (до зміни прізвища та імені по-батькові - ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 :

?побачення один раз на три місяці з моменту ухвалення рішення суду у погоджений з відповідачем день у період часу з 09 год 00 хв до 18 год 00 хв;

?побачення у день народження онуки ОСОБА_13 (до зміни прізвища та імені по-батькові - ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалістю не менше чотирьох годин;

?побачення на Новий Рік та/або Різдво з онукою ОСОБА_13 (до зміни прізвища та імені по-батькові - ОСОБА_7 ) тривалістю не менше чотирьох годин;

?в період з 01 червня до 31 серпня можливість за погодженням з матір`ю відвідування туристичних оздоровчих та рекреаційних об`єктів на строк не більше двох тижнів з можливістю присутності матері онуки ОСОБА_3 (до зміни прізвища - ОСОБА_4 );

?з моменту набрання законної сили рішенням суду спілкування з онукою ОСОБА_13 (до зміни прізвища та імені по-батькові - ОСОБА_7 ) за погодженням з матір`ю ОСОБА_3 (до зміни прізвища - ОСОБА_4 ) засобами телефонного, поштового, електронного, відеозв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування онуки з дідом ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_2 ;

?в день побачення з онукою ОСОБА_13 (до зміни прізвища та імені по-батькові - ОСОБА_7 ) баба ОСОБА_2 та дід ОСОБА_1 мають право забрати онуку з дому/школи/дитячого садочка/місця її постійного проживання/реєстрації особисто, при попередньому погодженні з матір`ю ОСОБА_3 (до зміни прізвища - ОСОБА_4 ).

В решті позовних вимог відмовити.

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 (до зміни прізвища - ОСОБА_4 ), РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації Київської області, , м. Київ, вул. Гната Юри, 9.

Третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 .

Суддя: І. О. Фінагеєва