Справа № 758/9381/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 21.11.2024, ухваленого у цивільній справі №758/9381/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

16.10.2025 до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 21.11.2024, ухваленого у цивільній справі №758/9381/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначила, що про рішення суду вона дізналася після арешту її рахунків виконавчою службою в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, яке було відкрите 06.6.2025. Судових повісток та будь-яких викликів до суду вона не отримувала, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які не містять її підпису. Крім того, вона не має офіційної електронної адреси та Електронного кабінету в ЄСІТС, користувачем якого вона не зобов`язана бути в силу закону. Крім того, відповідач заперечує вимоги позивача, вказуючи на неукладеність кредитного договору (позики) між нею та позивачем. Зокрема, вона стверджує, що наявна в матеріалах справи копія договору позики/кредиту не містить її підпису як позичальника. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи договір позики (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Таким чином, наявні в матеріалах справи паперові копії спірного кредитного договору не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами укладення договору між мною та кредитором. Крім того, відповідач стверджує, що не укладала договір позики, який долучив представник позивача в якості копій до позовної заяви та, відповідно, не погоджувала процентну ставку та інші кабальні умови кредитування. Жоден поданий позивачем доказ не доводить погодження нею кожної сторінки саме цього договору. Крім того, відповідач вказує на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог в частині нарахування комісії за договором, а також вказує на відсутність належних доказів щодо перерахування їй грошових коштів за договором (тіла кредиту). Відповідач стверджує, що матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування суми позики (платіжне доручення, квитанція, чек тощо), поданого позивачем, оскільки надані позивачем інформаційні довідки та розрахунки не є належними первинними або платіжними документами, що достовірно підтверджують переказ грошових коштів.

Ухвалою суду від 30.10.2025 заяву прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

23.10.2025 представником позивача подано до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких він просить залишити заяву відповідача без задоволення, вказуючи на її необґрунтованість.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином.

За таких обставин суд провів судове засідання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши подану заяву та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21.11.2024, ухваленим у цивільній справі № 758/9381/24, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором про надання кредиту №467297-КС-002 від 28.07.2023 в розмірі 99 478 (дев`яносто дев`ять тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 75 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до положень статті 288 ЦПК України умовою перегляду заочного рішення є не лише встановлення судом при розгляді відповідної заяви обставин того, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, а одночасно судом має бути встановлено, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто ці дві обставини мають існувати одночасно.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, наведеними у Листі від 01.05.2007 «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах», другу умову скасування заочного рішення слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку. Заочне рішення не може бути скасовано лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_2 вказує на те, що про рішення суду він дізнався 18.06.2025, під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Під час перебування справи у провадженні суду він не отримував позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим був позбавлений можливості подати відзив на позову заяву з відповідними доказами на спростування позиції позивача, а також з`явитися у судові засідання.

Як вбачається із матеріалів справи, усі судові повістки направлялися відповідачці ОСОБА_1 на адресу її зареєстрованого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Поштова кореспонденція поверталась до суду з відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.04.2023 у справі №760/16354/20 (провадження №61-12751св22), днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ураховуючи наведене, відповідач ОСОБА_1 вважається такою, що була належним чином повідомленою про розгляд справи згідно з вимогами ЦПК України.

При цьому суд також звертає увагу, що до заяви про перегляд заочного рішення не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач проживала чи перебувала за іншою адресою, що унеможливлювало отримання нею відповідної поштової кореспонденції.

Як на підставу для скасування заочного рішення суду відповідач ОСОБА_1 у своїй заяві також стверджує про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Разом із цим, такі доводи відповідача нічим не підтверджені, оскільки до заяви про перегляд заочного рішення нею не додано жодних доказів на спростування доводів позивача, наведених в обґрунтування позовних вимог.

Відповідачем не спростовано розміру заборгованості, пред`явленої до стягнення за даним позовом, не надано свого контррозрахунку або доказів на підтвердження факту погашення заборгованості перед позивачем.

Крім того, доводи відповідач щодо неукладеності договору не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

При цьому судом також враховується, що до позовної заяви позивачем були додані дві довідки, сформовані ТОВ «ФК «Елаєнс», з яких вбачається, що позичальнику ОСОБА_1 на її картку було здійснено перерахування кредиту двома платежами - у розмірі 25 000,00 грн та 5 000,00 грн.

Вищевказані довідки були надані позивачу на підтвердження успішності проведених операцій Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс», що надає посередницькі послуги ТОВ «БІЗПОЗИКА» з кредитування клієнтів за допомогою платіжної системи «Fondy», на підставі договору №41084239_14/12/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 14.12.2017.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідачкою ОСОБА_1 не зазначено доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а жодних нових обставин, які б не були відомі суду при ухваленні заочного рішення, та доказів на їх підтвердження ним до суду не подано.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що зазначені вище обставини не створюють юридичної сукупності елементів, які дають підстави для скасування заочного рішення.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Будь-яких інших обставин, які б могли слугувати підставою для скасування заочного рішення суду, визначеною ст. 288 ЦПК України, а також доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи та не були перевірені в ході розгляду справи, судом не встановлено.

З огляду на наведене, суд вважає, що подана відповідачем заява про скасування заочного рішення суду є необґрунтованою та підстави для скасування такого рішення відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 247, 258-261, 284-287, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 21.11.2024, ухваленого у цивільній справі №758/9381/24 за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

СуддяО. О. Ковбасюк