Справа № 495/262/25
№ провадження 2/495/396/2025
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

29 липня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Дарій О.М.,

справа № 495/262/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , та в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею - 45,0 кв.м., житловою площею - 27,0 кв.м., сараю літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», споруд № 1,4,І.

Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати, ОСОБА_2 , якій на день смерті належав житловий будинок АДРЕСА_1 , та в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею - 45,0 кв.м., житловою площею - 27,0 кв.м., сараю літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», споруд № 1,4,І.

За життя ОСОБА_2 не отримала правовстановлюючих документів на спадковий будинок, який був збудований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, у зв`язку з цим позивач вважає, що не може вирішити питання спадкування вказаного житлового будинку в нотаріальному порядку, а тому і звернувся з позовом до суду.

Також зазначає, що 22 жовтня 2024 року звернувся до Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області про видачу свідоцтва на спадщину за законом, але отримав відмову, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Відповідач відзив не надав, просив справу розглядати без участі представника селищної ради.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії по справі

28 березня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито загальне позовне провадження, також постановлено витребувати копію спадкової справи № 468/2005 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2

09 квітня 2025 року до суду надійшла відповідь державного нотаріуса Другої Білгород-Дністровської нотаріальної контори Мельниченко М.М., відповідно до якої витребувана спадкова справа передана на зберігання до Одеського державного нотаріального архіву.

28 квітня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області постановлено витребувати копію спадкової справи № 468/2005 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 з Одеського державного нотаріального архіву.

05 червня 2025 року витребувані докази надійшли на адресу суду.

19 червня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі закрито підготовче провадження.

Сторони у судове засідання не з`явились, у зв`язку із чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобуне здійснюється, що відповідає приписам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10 травня 2005 року, виданого Виконкомом Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області./а.с. 6/

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28 травня 1980 року батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ./а.с. 7/

З копії довідки, виданої сільським головою Старокозацької сільської ради від 13.09.2024 № 04.1-29/1527, згідно записів по господарської книги Старокозацької сільської ради за 1991-1995 роки № 6, особового рахунку № НОМЕР_4 , власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 8/

Відповідно до копії технічного паспорта, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:9966-8838-4131-2689, житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , та в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею - 45,0 кв.м., житловою площею - 27,0 кв.м., сараю літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», споруд № 1,4,І.

Відповідно до копії листа державного нотаріуса Другої Білгород-Дністровської нотаріальної контори Мельниченко М.М., за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. за результатами проведеної правової оцінки наданих документів, відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, є підставою для відмови у вчинення нотаріальної дії./а.с. 12/

Спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 468/2005 почата 04.11.2005.

ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини 04 листопада 2005 року, заява зареєстрована в реєстрі за № 5045 та посвідчена державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Базан Т.П.

Також із заявами звернулись ОСОБА_4 (заява від 05 квітня 2006 року, зареєстрована в реєстрі за №21 та посвідчена секретарем виконкому Семенівської сільської ради Даниленко Н.О.) та ОСОБА_5 (заява від 17 квітня 2006 року, посвідчена секретарем Мологівської сільської ради Гаврилюк Г.П.), у яких вказали, що на спадщину не претендують, у судові органи за даним питанням звертатись не будуть та не заперечують, що свідоцтво про право на спадщину буде видано на ім`я сина померлої ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини в інтересах свого обмеженого брата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (заява від 02.03.2007, зареєстрована в реєстрі за № 1123, посвідчена державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Базан Т.П.).

Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду по справі № 2-3972 2006 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано обмежено недієздатним та установлено над ним опіку, призначивши опікуном ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 27.11.1990, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є рідним сином ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є рідною дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за № 1124, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Базан Т.П., ОСОБА_1 є спадкоємцем частини майна ОСОБА_2 , спадкове майно, на яке у вказані частці видано свідоцтво - право на земельну частку (пай), розміром 5,09 га, в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться у землі КСП «Знамя Леніна» в селі Південне Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за № 1128, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Базан Т.П., ОСОБА_6 є спадкоємцем частини майна ОСОБА_2 , спадкове майно, на яке у вказані частці видано свідоцтво - право на земельну частку (пай), розміром 5,09 га, в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться у землі КСП «Знамя Леніна» в селі Південне Білгород-Дністровського району Одеської області.

Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду

Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

У пункті 1 частині 2 статті 16 ЦК передбачено такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права.

Важливо підкреслити, що законодавством визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину (глава 89 ЦК).

Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення права власності в нотаріальному порядку, про що зазначається у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17 (провадження № 61-13688св21).

Також відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року по справі № 175/654/22 зазначив, що з урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Також відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Так, предметом позову у справі, що розглядається є визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , та в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею - 45,0 кв.м., житловою площею - 27,0 кв.м., сараю літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», споруд № 1,4,І.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК Україна).

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун.

Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Системний аналіз зазначених норм права власності про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часом її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку, на чому акцентував увагу Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц.

Водночас, статтею 1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Частиною 2 ст. 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ч. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини 04 листопада 2005 року, заява зареєстрована в реєстрі за № 5045 та посвідчена державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Базан Т.П.

Також із заявами звернулись ОСОБА_4 (заява від 05 квітня 2006 року, зареєстрована в реєстрі за №21 та посвідчена секретарем виконкому Семенівської сільської ради Даниленко Н.О.) та ОСОБА_5 (заява від 17 квітня 2006 року, посвідчена секретарем Мологівської сільської ради Гаврилюк Г.П.), у яких вказали, що на спадщину не претендують, у судові органи за даним питанням звертатись не будуть та не заперечують, що свідоцтво про право на спадщину буде видано на ім`я сина померлої ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини в інтересах свого обмеженого брата ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (заява від 02.03.2007, зареєстрована в реєстрі за № 1123, посвідчена державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Базан Т.П.).

Таким чином, враховуючи відмову ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від прийняття спадщини, спадкоємцями майна померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Матеріали справи містять докази того, що позивач та ОСОБА_6 отримали по частки у праві на земельну частку (пай), розміром 5,09 га, в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що знаходиться у землі КСП «Знамя Леніна» в селі Південне Білгород-Дністровського району Одеської області, а також докази того, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачу відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З копії довідки, виданої сільським головою Старокозацької сільської ради від 13.09.2024 № 04.1-29/1527, згідно записів по господарської книги Старокозацької сільської ради за 1991-1995 роки № 6, особового рахунку № НОМЕР_4 , власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, записами по господарської книги Старокозацької сільської ради за 1991-1995 роки № 6, особового рахунку № НОМЕР_4 достовірно підтверджено належність житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно, на спадкове майно, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкоємцями померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов підлягає частковому задоволенню, визнавши за позивачем частки у праві власності на вказане спадкове майно.

Вирішення питання щодо судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1220, 1223, 1225, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 76-81, 89, 95, 263-265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у частці на право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , та в цілому складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею - 45,0 кв.м., житловою площею - 27,0 кв.м., сараю літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», споруд № 1,4,І.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Старокозацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, , адреса: вул. Соборна, 34, с. Старокозаче, Білгород-Дністровський район, Одеської області, 67730.

Повний текст судового рішення складено 29.07.2025.

Суддя