З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"25" липня 2025 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі судді Костянтина Шепеля,
із секретарем судового засідання Раїсою Буга,
розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення часток земельних ділянок в натурі, -
приходить до такого.
Звернення до суду обумовлене відмовою відповідачки провести поділ вказаних земельних діялнок добровільно.
На підтвердження позову надає фотокопії схеми розподілу земельних ділянок, свідоцтва про право на спадщину за законом, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У судове засідання не з`явився, подав заяву про підтримку позщову та розгляд сапрви у його відсутність.
Позиція відповаідача
Відповідачка відзиву на позов не подала, у судове засідання не з`явилась. Суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання
Позовна заява надходить до суду 19 травня 2025 року (а.с.1).
28 травня 2025 року суддя приймає позовну заяву до розгляду та відкриває провадження у справі (а.с.14).
19 червня 2025 року до суду надходить заява позивача про підтримку позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.22).
Суд 24 червня 2025 року виносить ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання через відсутність відомостей про отримання відповідачкою копій ухвали, позовної заяви та та документів (а.с.23).
Ухвалою від 17 липня 2025 року підгтовче провадження закрите і справа призначена до судового розгляду (а.с.28).
25 липня 2025 року винесена ухвала про заочний розгляд справи (а.с.30).
Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин
Згідно з фотокопією схеми розподілу земельних ділянок, вказані земельні ділянки межують одне з одним, і провести їх розподіл у рівних частинах можливо (а.с.5).
Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Надані позивачем всі докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається.
Правова природа відносин, що виникли між учасниками справи
Отже, із досліджених судом доказів видно, що позивач є власником по 1/2 частині вказаних вище земельних ділянок. Іншим власником цих частин земельних діялнок є відповідачка.
Положеннями статті 355 Цивільного кодексу України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно зі статтею 356 цього Кодексу, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, при прийнятті спадщини на земельну ділянку, що передбачено статтею 87 Земельного кодексу України.
Таким чином, сторони є суб`єктами права спільної часткової власності на земельні ділянки.
Частиною першою статті 357 Цивільного кодексу України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Про рівність часток земельних діялнок (по 1/2) свідчать фотокопії свідоцтв про право на спадщину за законом.
Відповідно до частини третьої статті 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (стаття 361 цього Кодексу).
Право на виділ в натурі своєї частки земельної ділянки гарантоване також статтею 88 Земельного кодексу України.
Згідно зі схемою розподілу земельних ділянок між сторонами (а.с.5), реальний виділ належних часток земельних ділянок є можливим шляхом поділу кожної з них на дві окремі земельні ділянки.
Відповідно до положень статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Висновки суду
Судом установлено, що сторони є суб`єктами права спільної часткової власності на дві земельні ділянки у рівних частинах.
Оскільки відповідач відмовляється добровільно провести розподіл земельних ділянок, позивач як учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки.
Розподіл судових витрат
Питання щодо відшкодування судових витрат позивачем не ставилось, тому і не вирішується судом при ухваленні рішення.
Керуючись статтями 259, 263, 280 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 355, 356, 357, 358, 361, 364 Цивільного кодексу України, статей 87, 88 Земельного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення часток земельних ділянок в натурі - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи
Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ