09.07.2025 Єдиний унікальний номер 205/4771/25
Провадження №2/205/3043/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 липня 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Гузь Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі представника Усенка М.І. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №83743623 від 14.06.2010 року в розмірі 130495,25 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позову представник посилається на те, що 14.06.2010 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт» (надалі - АТ « Банк Форвард», який є правонаступником всіх прав ПАТ «Банк Русский Стандарт») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №83743623, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 1289,05 грн на строк 153 дні, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору позичальник просить банк відкрити поточний рахунок, що буде використовуватися виключно в рамках кредитного договору. Згідно з п.3.3 кредитного договору для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, позичальник просить встановити йому ліміт кредитної лінії під операції з карткою та здійснювати кредитування рахунку картки. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на Рахунок споживчих кредитів Позичальника, що підтверджується виписками за кредитними договорами. 25.07.2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Банк Форвард», в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 83743623 від 14.06.2010 року. На дату відступлення права вимоги сума заборгованості за кредитним договором № 83743623 від 14.06.2010 року становить 130495,28 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 68950,04 грн; заборгованість за відсотками 28432,57 грн; заборгованість за комісією 33112,67 грн. Оскільки відповідач наявну заборгованість не погасив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.05.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 року №4273-IX, який набрав чинності 25.04.2025 року, з 30.04.2025 року змінено найменування Ленінського районного суду міста Дніпропетровська на Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони, позовні вимоги підтримує, проти ухваленням заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього не надходило, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що АТ «Банк Форвард», є правонаступником усіх прав ПАТ «Банк Русский Стандарт», що підтверджується статутом Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД», затвердженого рішенням № 4 єдиного акціонера АТ «БАНК ФОРВАРД» від 18.09.2018, погодженого НБУ 18.09.2018 (а.с. 177-179).

З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2010 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт»» та ОСОБА_1 підписано заяву №83743623 (а.с.114). Відповідно до умов Договору кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 1289,05 грн строком на 153 днів, а саме з 15.06.2010 року до 15.11.2010 року; сторонами погоджено відсоткову ставку за кредитом: 0,01% річних. Кредит надано з метою придбання товару: цифрова камера Canon Рowershot А495, чохол Lowepro ridge 10, карта пам`яті Kingston SD CARD 2GB, загальною вартістю 1349,10 грн.

Окрім того, ОСОБА_1 у якості додатків до заяви №83743623 від 14.06.2010 року заповнено того ж дня: анкету до заяви (а.с.15-16); графік платежів (а.с.17); довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту (18-19); заяву на відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 (а.с.28).

25 липня 2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги у відповідності до умов якого АТ «Банк Форвард» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні АТ «Банк Форвард» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором №87305769 (а.с.180-185, 186).

23.07.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» проведено оплату згідно Договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024 року в сумі 70122419,74 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4170 від 23.07.2024 р. (а.с. 188).

Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за реєстром договорів права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, який є додатком за договором №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024 року, набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №87305769 від 14.06.2010 року в сумі 130495,28 грн.

11.03.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило відповідачу письмову досудову вимогу, у якій повідомило про наявність договору відступлення права вимоги та необхідність сплати заборгованості за кредитом, яка залишилась без задоволення (а.с.189, 190-191,192).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст.1048цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України).

Таким чином, судом встановлено, що 14.06.2010 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №83743623 від 14.06.2010 року.

Банк, взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, та надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач витратив їх за призначенням, що підтверджується наступними документами: рахунок-фактура №БКМ-482 від 14.06.2010 року на покупку у магазині «Факстрот» (ТОВ «ДПФ») на загальну суму з ПДВ 1349,10 грн (а.с.32).; видаткова накладна №БКМ-6920 від 14.06.2010 року (а.с.33); фіскальний чек від 14.06.2010 року на суму 1349,10 грн (а.с.34).

Окрім того, відповідне підтверджується також випискою по особовим рахункам угоди №87305769 від 15.01.2011 року за період 15.01.2011 року по 10.06.2023 року (а.с.41-134) та 11.06.2023 року по 24.07.2024 року (а.с.135-173).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18.

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому позикодавцем кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач користувався наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість, яка згідно з розрахунку заборгованості станом на 24.07.2024 року складає 130495,28 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 68950,04 грн; заборгованість за відсотками 28432,57 грн; заборгованість за комісією 33112,67 грн (а.с.35-40).

Водночас, умови укладеного між сторонами договору не містять положень про підстави нарахування комісії, а її розмір визначено 0 %, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 33112,67 грн необхідно відмовити за безпідставністю.

А тому, враховуючи правомірність набуття позивачем права вимоги за спірним договором, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови договору про надання споживчого кредиту № 83743623 від 14.06.2010 року, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 97382,61 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 68950,04 грн, заборгованість за відсотками 28432,57 грн, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Вирішуючи питання відшкодування судових витрат та їх розміру, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Як установлено судом, 01.03.2024 між позивачем, ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та АО «Апологет» в особі директора Усенка Михайла Ігоровича укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0103, відповідно до умов якого клієнт замовляє та оплачує, а виконавець надає правничу допомогу. Детальна інформація про справу, ціна послуг та інші умови визначаються у замовлення, яке є невід`ємною частиною договору (п. 2.3) (а.с. 199).

26.02.2025 року сторонами підписано замовлення № 31 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024 року, відповідно до витягу з якого АО «Апологет» зобов`язується надати послуги з комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості, право вимоги щодо якого належить клієнту, стосовно боржників, зокрема ОСОБА_1 , вартість послуги 5000,00 грн (а.с.200).

Також представником позивача надано: детальний опис наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 05.03.2025 року (а.с.201), відповідно до якого адвокатським об`єднанням надані такі послуги: усна консультація Клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год, погодження правової позиції Клієнта у справі 30 хв, складення позовної заяви з урахування правової позиції Клієнта 3 год 30 хв, подання заяви до суду від імені Клієнта 1 шт. Усього витрати часу складають 6 год. 30 хв; рахунок на оплату №39 за надані послуги згідно з Договором про надання правової (правничої) допомоги від 01.03.2024 на суму 100000,00 грн (а.с.202).

Отже, суд вважає, що витрати позивача на правову допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. Заперечень щодо неспівмірності витрат відповідач не надав.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, оскільки позовні вимоги судом задоволено частково з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1807,72 грн (97382,61 грн х 2422,40 грн / 130495,28 грн = 1807,72 грн) та витрати на правову допомогу у розмірі 3731,27 грн (97382,61 грн х 5000 / 130495,28 грн.) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №83743623 від 14.06.2010 року в розмірі 97382 (дев`яносто сім тисяч триста вісімдесят дві) грн 61 коп., з яких: 68950,04 грн - заборгованість за тілом кредиту; 28432,57 грн - сума заборгованості за відсотками.

В частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 33112,67 грн відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1807 (одна тисяча вісімсот сім) грн 72 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3731 (три тисячі сімсот тридцять одна) грн 27 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Новокодацьким районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua

Відомості про сторін по справі:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», , місце знаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, 3-й поверх, м. Львів, 79029; представник позивача адвокат АО «АПОЛОГЕТ» Усенко Михайло Ігорович, РНОКПП НОМЕР_2 , свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №2093 від 29.09.2012 року, ордер на надання правничої допомоги серії ВС №1266140 від 01.03.2024 року;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В.Дорошенко