Провадження №2-о/522/414/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Одеський обласний центр зайнятості, про встановлення факту припинення трудового договору,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця в особі представника ОСОБА_2 18.06.2025 звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з заявою, якою просить встановити факт припинення трудового договору з 31.12.2004 на підставі ст.38 КЗпП України, укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 з 20.06.2003, з працювала реалізатором у магазині продовольчих товарів « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Місцезнаходження робочого місця було в місті Маріуполь Донецької області. Трудові відносини фактично припинені у 2004 році, однак приватний підприємець не повідомила державні органи про припинення укладеного трудового договору. З 2007 року по 2011 року заявниця перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради. З 2011 по 2013 рік ОСОБА_1 працювала у ТОВ «Рошен-Маріуполь», а з 2013 по 2022 у ТОВ «МПК Скворцов». У зв`язку зі збройною агресією рф заявниця вимушена була переїхати до міста Одеси. ОСОБА_1 звернулася до Одеського обласного центру зайнятості з метою отримання статусу безробітної, однак їй було відмовлено, адже трудові відносини між заявницею та ФОП ОСОБА_3 не припинені. 02.06.2022 ФОП ОСОБА_3 припинила свою діяльність. Тому, у заявниці відсутня можливість вирішити питання в досудовому порядку.

Ухвалою від 19.06.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, заву залишено без руху, заявнику надано 10-денний строк для усунення недоліків заяви.

До суду 23.06.2025 надійшло клопотання ОСОБА_1 разом з квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою від 24.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні 23.07.2025.

У судове засіданні 23.07.2025 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду 09.07.2025 з заявою про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у період з квітня 2024 року по травень 2025 року ОСОБА_1 отримувала заробітну плату у ТОВ «Рошен Де Люкс», про що свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів на утриманих податків (а.с.8).

З індивідуальних відомостей про застраховану особу, інформація про сплату податків за ОСОБА_1 у період 2001-2006 роки відсутня (а.с.9-10).

ОСОБА_1 05.04.2022 взята на облік як внутрішньо переміщена особа з фактичним місцем перебування за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно листа Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості від 20.05.2025 ОСОБА_1 звернулася до центру зайнятості з заявою про надання (поновлення) статусу зареєстрованого безробітного та про призначенню виплати по безробіттю. Під час розгляду заяви було з`ясовано, що відповідно до бази даних Єдиної системи Державної служби зайнятості з ОСОБА_1 не розірвано безстроковий трудовий договір з ФОП ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з 20.06.2003 (а.с.12).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Заявником не підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами обставини викладені у заяві. У відомостях з Пенсійного фонду України відсутні платежі за період з 2001 по 2006 рік включно. Єдиним доказом на підтвердження перебування у трудових відносинах заявниці з ФОП ОСОБА_3 є лист Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості. Разом з тим, заявниця просить встановити факт припинення трудових відносин з 21.12.2004, що не можливо встановити з матеріалів заяви.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 4-8, 12, 13, 76-81, 247, 293, 259, п. 6 ч. 1 ст. 315, 319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), за участі заінтересованої особи Одеський обласний центр зайнятості (, м.Одеса, вул. Є.Танцюри, буд. 22В), про встановлення факту припинення трудового договору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 28 липня 2025 року.

Суддя: В.Я.Бондар