Справа №463/6512/25
Провадження №2/463/1979/25
УХВАЛА

підготовчого засідання

25 липня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання: Онишкевича О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Стрепка Назара Любомировича у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Галицької окружної прокуратури №1, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, третя особа: Державна Казначейська служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, відповідно до якого просить: відшкодувати за рахунок державного бюджету України моральну шкоду завдану незаконними діями органів дізнання досудового слідства ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, прокуратури по кримінальному провадженні №0000329 від 7 грудня 2018 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України, в розмірі 3000000 (три мільйони) гривень; зобов`язати Державну казначейську службу України, як третю особу, в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України стягнути на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3000000 (три мільйони) гривень.

Матеріали позову були подані до Личаківського районного суду м. Львова 16 липня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 16 липня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрити загальне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у такій та призначено підготовче засідання на 30 вересня 2025 року.

25 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід судді Стрепка Н.Л. від розгляду справи.

Подану заяву мотивує тим, що вона категорично проти того, щоб дану справу розглядав суддя Стрепко Н.Л., оскільки після протиправного на її думку рішення у справі №463/6350/24 щодо закриття даної справи вона втратила рік для відновлення її прав на подачу відповідного позову і повторно змушена була подавати до суду позов щодо заподіяння їй моральної та матеріальної шкоди в кримінальному провадженні. Вважає, що суддя Стрепко Н.Л. не може розглядати дану справу, оскільки на нього було подання по інших справах до Вищої ради правосуддя щодо притягнення даного судді до дисциплінарного покарання. Вказує, що суддя Стрепко Н.Л., знаючи про її важке захворювання серця та постійне лікування в медичних закладах м. Львова, не звернув уваги на її клопотання про перенесення розгляду справи №463/6350/24 і закрив провадження в зв`язку з тим, що вона не могла прибути на судове засідання. Також посилається на те, що через постійні стреси стан її здоров?я різко погіршився, як вона вважає, внаслідок завідомо неправосудного рішення. Відтак вважає, що суддя Стрепко Н.Л. є упередженим щодо неї. Також вказує, що даний суддя не може розглядати повторно справу, з аналогічних вимог, оскільки він вже має свою думку по справі №463/6512/25, оскільки він закрив справу №463/6350/24 через її хворобу та повторне неприбуття на попереднє судове засідання, через що на нього подано скаргу до Вищої ради правосуддя, а також подання до ЄСПЛ по справі №463/6350/24. Вважає, що з вказаних обставин даний суддя не може брати участь у цій справі, оскільки свідомо порушує і порушував права позивача, а тому для забезпечення умов, за яких у неї не виникало б будь яких сумнівів щодо розглядів даної справи безстороннім та неупередженим судом, чи безсторонності судді при розгляді даного позову, просить відвід головуючому судді Стрепко Н.Л. задовільнити.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 7, 8 ст. 40 ЦПК України подана заява про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу, невідкладно без повідомлення учасників справи та відтак, згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, подану заяву, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 40 ЦПК України визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Так відповідно до ч. 1 такої питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

При цьому згідно з ч. 2 даної статті питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

А ч. 3 вказаної статті визначає, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Так статтями 36, 37 ЦПК України визначено перелік підстав, коли суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), у зв`язку з якими відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України йому може бути заявлено відвід учасниками справи.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Таким чином, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

При цьому згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Окрім того ч. 1 ст. 37 ЦПК України визначено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Вирішуючи питання про відвід судді (складу суду), необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника стосовно недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій). Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді (суддів) під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді (суддів), які можна кваліфікувати як прояв упередженості, ставиться під сумнів його (їх) безсторонність. За висновком Європейського суду з прав людини у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. Щодо об`єктивного критерію, то окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім у певній справі, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Водночас, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці і зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялися суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах. При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

У поданій заяві позивач посилається на те, що суддя Стрепко Н.Л. неправомірно на її думку закрив провадження у справі №463/6350/24 за її аналогічним позовом.

Так дійсно в провадженні судді Стрепка Н.Л. перебувала цивільна справа №463/6350/24 за позовом ОСОБА_1 до Галицької окружної прокуратури №1, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, у якій позивач просила: відшкодувати за рахунок державного бюджету України моральну шкоду завдану незаконними діями органів дізнання досудового слідства ТУ ДБР, розташованого у м. Львові прокуратури по кримінальному провадженні №0000329 від 7 грудня 2018 року, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 365 ККУ, в розмірі 4000000 (чотири мільйони) гривень, половину суми перерахувати на потреби ЗСУ; зобов`язати Державну казначейську службу України, як третю особу, в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України стягнути на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4000000 (чотири мільйони) гривень, половину суми перерахувати на потреби ЗСУ.

Водночас ухвалою суду від 8 листопада 2024 року у вказаній справі позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в підготовче засідання та неподанням заяви про розгляд справи за її відсутності (https://reyestr.court.gov.ua/Review/122901576), а не закрито провадження у вказаній справі, як стверджує позивач.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 257 ЦПК України залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким позовом після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 4 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 8 листопада 2024 року залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/125672407).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 8 листопада 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 4 березня 2025 року залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/128485848).

Відтак з наведеного вбачається, що суддею Стрепком Н.Л. у цивільній справі №463/6350/24 не здійснювалось розгляду позову ОСОБА_1 до Галицької окружної прокуратури №1, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди по суті, оскільки такий було залишено без розгляду на стадії підготовчого провадження, та вказана ухвала про залишення позову без розгляду була залишена без змін як апеляційним, так і касаційним судом.

В постанові Верховного Суду від 23 липня 2020 року у справі № 910/9266/14 викладено правову позицію про те, що суддя, який входив до складу колегії суддів, що постановила ухвалу про залишення апеляційної скарги без розгляду, не може вважатися таким, що вже брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, оскільки така ухвала апеляційного господарського суду про залишення апеляційної скарги без розгляду не є судовим рішенням, ухваленим по суті спору, а суддя, який брав участь у постановленні такої ухвали, не може вважатися суддею, який брав участь у вирішенні справи, оскільки за цією ухвалою суд не здійснив ні розгляду апеляційної скарги, ні перегляду рішення місцевого господарського суду, не вирішував спір по суті справи.

Відтак розгляд суддею справи у разі залишення аналогічної справи без розгляду в розумінні ч. 1 ст. 37 ЦПК України не є повторною участю у розгляді цієї справи, оскільки розгляд справи по суті не здійснювався.

При цьому незгода позивача з постановленою суддею в аналогічній справі ухвалою про залишення позову без розгляду відповідно до вказаних вище положень ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Окрім того в поданій заяві позивач посилається на те, що нею подано щодо судді Стрепка Н.Л. скаргу до Вищої ради правосуддя, на підтвердження чого долучила до заяви копію скарги від 17 березня 2025 року.

Водночас подання скарги на суддю саме по собі не є автоматичною підставою для його відводу, відвід судді можливий лише за обґрунтованих сумнівів у його неупередженості, які повинні бути підтверджені фактами.

А згідно з рішенням Ради суддів України № 34 від 8 червня 2017 року наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи, а відтак не є тою безумовною обставиною, яка напряму виключає участь цього судді у розгляді такої справи.

Відтак посилання позивача на здійснення суддею повторного розгляду справи спростовуються наведеним вище, а її посилання на порушення суддею її прав та упередженість судді не підтверджені жодними доказами та не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

З врахуванням наведеного за результатами проведеного судового розгляду поданої заяви про відвід, суд, перевіривши викладені в заяві доводи, приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу у зв`язку з відсутністю законних підстав, передбачених ст.ст. 36, 37 ЦПК України, які б виключали можливість участі судді Стрепка Н.Л. у розгляді даної справи.

З урахуванням наведеного, положень ч.ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України, оскільки заява про відвід надійшла до суду більш ніж за три робочі дні до призначеного підготовчого засідання, а відтак таку слід передати для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 260, 261 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

передати справу за позовом ОСОБА_1 до Галицької окружної прокуратури №1, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, третя особа: Державна Казначейська служби України про відшкодування моральної шкоди для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу, для вирішення питання про відвід головуючого судді Стрепка Назара Любомировича.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: Галицька окружна прокуратура №1, місцезнаходження: 79005, м. Львів, вул. Богомольця, 9;

Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львові, місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Кривоноса, 6, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42334907;

Третя особа: Державна Казначейська служби України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37567646.

Суддя: Стрепко Н.Л.