Справа № 182/3436/25
Провадження № 2/0182/2663/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.07.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Паламарчук П.Ю., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Мозолевської сільської ради, третя особа, що не заявляла самостійних вимог на предмет спору: Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03.06.2025 року звернувся до суду з позовом про визнання батьківства відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

З 2000 року по 2009 рік позивач ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , вони спільно проживали однією родиною та вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 . Але спільне життя між ними не склалося, що призвело до того, що позивач змушений був переїхати до іншого міста.

Згідно з витягом з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 26 січня 2009 року виконавчим комітетом Чкалівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, складений актовий запис № 2, державна реєстрація проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України у графі батько зазначений ОСОБА_5 таким чином, вписані лише ім`я та по батькові позивача, а прізвище зазначено « ОСОБА_6 ». Неодноразові звертання до матері сина з проханням внести зміни до актового запису про народження дитини, але дане питання вирішити за період коли була жива мати нашого сина ОСОБА_3 позивачу не вдалось.

ІНФОРМАЦІЯ_4 мати ОСОБА_4 , ОСОБА_3 померла.

Розпорядженням Нікопольської районної державної адміністрації від 10.08.2016 року № Р-637/0/321-16 надано статус дитина-сирота ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 17.08.2016 року № 615 призначено ОСОБА_7 опікуном над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті матері ОСОБА_4 приїздив до позивача на літні та зимові канікули, та постійно отримував вітання на день народження та всі свята, також приїзджав за місцем мешкання сина та його опікуна і сам позивач допомагавши у вихованні.

У зв`язку з тим, що опікуном його сина ОСОБА_7 подано заяву до служби у справах дітей Нікопольської міської ради про звільнення її від здійснення повноважень опікуна за станом здоров`я, 04.10.2021 року рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради звільнено ОСОБА_7 від здійснення повноважень опікуна над ОСОБА_2 .Фактично ОСОБА_4 перебуває на повному утриманні у свого батька ОСОБА_1 та проживає разом з ним, у зв`язку з тим, що позивач не вказаний у свідоцтві про народженні як батько, начальником служби у справах дітей позивачу рекомендовано встановити батьківство через ДНК експертизу та подати заяву до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для встановлення батьківства по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку експерта № МОТ95141ІА від 24 лютого 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно, є біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, і за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 %. Таким чином, не викликає сумніву той факт, що він є батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім цього, позивачем було зроблено повторну експертизу у КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» висновком експерта №1167-МГ, зазначено що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9998%.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати його батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 , зазначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьком, змінивши прізвище дитини на « ОСОБА_8 ».

Ухвалою суду від 23.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.29-30).

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

Від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с. 36-37).

Від представника відповідача також на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без участі представника Мозолевської сільської, при вирішенні справи по зазначеному позову покладає на розсуд суду (а.с. 35).

Начальник Нікопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) К. Баранова направила до суду повідомлення, що їх представник не прибуде (а.с. 32).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , перебували у відносинах без офіційної реєстрації своїх стосунків, тобто у цивільному шлюбі, проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство в період часу з 2000 року по 2009 рік. Однак, сімейне життя між ними не склалося, що призвело до того, що позивач переїхав до іншого міста.

ІНФОРМАЦІЯ_4 мати дитини, ОСОБА_3 , померла, про що Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було складено відповідний актовий запис та видано свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

Розпорядженням Нікопольської районної державної адміністрації від 10.08.2016 року № Р-637/0/321-16 надано статус дитина-сирота ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 17.08.2016 року №615 призначено ОСОБА_7 опікуном над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10-11).

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 04.10.2021 року №880 ОСОБА_7 звільнено від здійснення повноважень опікуна над ОСОБА_2 (а.с.12-13).

Після смерті матері, ОСОБА_4 приїздив до позивача на літні та зимові канікули, а після звільнення від здійснення повноважень опікуна ОСОБА_7 , переїхав до позивача ОСОБА_1 та почав проживати разом з ним.

ОСОБА_1 було здійснено ДНК тест. У звіті про встановлення батьківства ДНК зазначено, що на основі аналізу локусів STR, ймовірність встановлення батьківства дорівнює 99,999993% (а.с.16).

Крім цього позивачем було повторно здійснено тест ДНК у КЗ «Дніпровському обласному бюро судово-медичної експертизи» ДОР» висновок експерта №1167-МГ, встановлено вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9998%.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Ч. 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з ч.ч.1,2,4 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року).

Згідно звіту про встановлення батьківства ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_1 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_2 . Вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_2 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного звіту складає не менше 99,9998% (а.с.18-21).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги звіт про встановлення ДНК, у суду не викликає сумнівів той факт, що ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121, 125, 128, 135 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 81, 88, 141, 200-206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Мозолевської сільської ради, третя особа, що не заявляла самостійних вимог на предмет спору: Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства- задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , батьком дитини, ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Чкалове, Нікопольського району, Дніпропетровської області.

Зобов`язати Нікопольський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису № 2 від 26.01.2009 року про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у с.Чкалове, Нікопольського району, Дніпропетровської області, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_8 ».

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева