Справа № 372/302/25
Провадження № 2-734/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 року Обухівський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Висоцької Г.В., за участю секретаря судового засідання Куник О.В., за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , його представниці ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, в якому просила визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що із відповідачем мають спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який до початку грудня 2024 року проживав разом із позивачкою. Із жовтня 2024 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. З грудня 2024 року спільний син почав проживати разом із батьком, відповідачем по справі. Вважає, що ОСОБА_3 почав налаштовувати сина проти неї, син розмовляє по телефону грубо та виключно «дорослими словами батька». Спілкуючись із сином по телефону син повідомив, що батько не водить його на додаткові зайняття з англійської мови на які він ходив до цього, а також син почав пропускати заняття з кік-боксингу. Наразі спільний син повідомляє, що дуже скучає за нею і хоче побачитись, для побачень із матір`ю син просить дозволу у своєї баби по батьківській лінії і батька. Перебуваючи на одинці з сином, він поводиться невимушено та радісно. При появі батька він починає вести себе скуто та відсторонено від неї. Вона турбується за моральний стан своєї дитини, оскільки ОСОБА_3 може агресивно себе поводити, та в сім`ї мало місце фізичне та моральне насилля над позивачкою та дитина, була цьому свідком. Позивачці стало відомо, що в січні 2025 року, ОСОБА_3 таємно від неї зняв квартиру, адреси де проживає із сином не повідомляє, тобто перешкоджає у зустрічах з дитиною і робить все можливе, щоб вона не мала змоги побачитись з дитиною. Таким чином, проживання сина разом із позивачкою відповідатиме інтересам дитини.

17.01.2025 року ухвалою судді Обухівського районного суду прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справ за правилами загального прозваного провадження, призначено до підготовчого судового засідання, зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області до закінчення підготовчого провадження у справі надати висновок із вказаного питання.

12.02.2025 року ОСОБА_3 в особі представниці ОСОБА_4 подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, в якій просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в грудні син, ОСОБА_7 висловив бажання проживати разом із ним. З грудня 2024 року по теперішній час ОСОБА_8 проживає з ним і висловлює бажання й надалі проживати. За час спільного проживання сім`єю батько піклувався про сина, приймав активну участь в його житті, проводив з ним час, водив та забирав зі школи, водив на додаткові заняття та спортивні секції і продовжує це робити зараз, під час проживання з сином вдвох. Батько не перешкоджав та не перешкоджає синові у спілкуванні з мамою, проте наразі син бажає проживати з татом. Батько дитини, ОСОБА_3 має стабільний дохід, позитивно характеризується на роботі, забезпечив дитині задовільні умови проживання, належні умови для навчання та виховання. Батько завозить та забирає сина зі школи, відводить на додаткові заняття та гуртки, контролює відвідування, оплачує їх. Син позитивно характеризується в школі, відвідує позакласні заняття та гуртки. Щодо занять з англійської мови, то ОСОБА_7 з січня 2025 року почав займатись в іншій школі (JustSchool), заняття відвідує систематично згідно графіку. Після зняття лікарем обмежень, ОСОБА_8 відвідує заняття кік-боксингу в звичайному режимі. Тобто, проживаючи з татом, ОСОБА_8 проживає у звичному для себе оточенні, відвідує свою школу, відвідує всі додаткові заняття, які відвідував раніше. В сім`ї створена атмосфера любові та взаємоповаги. Батько не забороняє синові спілкуватись з мамою та не перешкоджає у їх спілкуванні, зустрічах .

18.02.2025 року протокольною ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, об`єднано первісний та зустрічний позов в одне провадження.

27.03.2025 року ухвалою суду заяву про забезпечення позову задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 не чинити перешкод у спілкуванні матері з дитиною та надавати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 можливість безперешкодно спілкуватись, бачитись та спільно проводити час з малолітнім сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 наступним шляхом: - кожного тижня в понеділок, середу, п`ятницю з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. ( будні дні) мати можливість бачитись з сином по місцю фактичного проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 . - мати можливість кожної суботи тижня об 11 год. 00 хв. забирати сина з ночівлею за фактичним місцем проживання матері: АДРЕСА_2 та повертати сина в неділю до 18.00 год. за місцем фактичного проживання батька.

06.05.2025 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали первісні позовні вимоги, у задоволенні зустрічних просили відмовити.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 зазначила, що протягом двох місяців після фактичного припинення шлюбних відносин син проживав з нею, після того пішов жити до батька. Про життя дитини цікавиться у матерів інших дітей (друзів сина), спілкується із вчителями. Коли дитина проживала з нею забезпечувала його різносторонній розвиток, але і була вимогливою до самостійності дитини, та контролювала проведений час у телефоні. Могла підвищити голос на дитину за брехню. Батько дає дитині відчуття «вседозволеності», вкладає думку, що мати погана. Проживаючи з батьком, син почав вживати лайливі слова, поводитися грубо, погіршилась поведінка. Відповідач схильний до агресії. Під час спільного проживання міг кричати, принижувати її, звинуватив у зраді, були безпідставні присутні ревнощі, застосовував фізичне, психологічне та сексуальне насильство. На людях відповідач поводить себе адекватно, змінює ставлення до неї, хороший, гарно грається із дітьми. Зазначила, що син просив «розженитися» з батьком, і жити тільки із нею. Син говорив: «мам, а ти сильно образишся, якщо буду жити із татом? Ти не будеш ображатись, а батько буде ображатись та кричати.». Дитина, як почала жити з батьком, емоційно дуже змінилась, раніше не було грубості в її бік. Зараз же, виражається «хамовито», наслідує поведінку батька. Під час зустрічей із сином, вона привозить йому фрукти, йогурти, канцелярське приладдя, дає готівку, а також скидає кошти на банківську картку. Вважає відповідач за первісним позовом тираном, а тому дитині буде краще проживати разом із нею.

У судовому засіданні відповідач і його представниця заперечили щодо позовних вимог за первісним позовом, просили відмовити. Зустрічну позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 вказав, що з грудня 2024 року син проживає разом із ним. Син сам ходить до школи, на додаткові заняття, він його скеровує та контролює. Дитину проти матері не налаштовує, навпаки пояснює, що так із нею поводитись не можна. Вони із сином об`єднані одним дозвіллям: рибалка, спорт і т.д. Відповідачка за зустрічним позовом викривлює інформацію, схильна до брехні. Після того як відповідача влаштувалась на роботу, почала менше часу приділяти увагу дитині. Вважає, що дитині буде погано з матір`ю, із висновку психолога: відповідачка ультимативна, виплескує негатив на позивача та на дитину.

Представниця третьої особи Кізлівська І.В. висновок Виконавчого комітету Обухівської міської ради від 11.02.2025 року №94 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтримала.

У судовому засіданні була допитана дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який висловив тверду згоду на проживання разом із батьком ОСОБА_3 .

У судовому засіданні допиті психологи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10 серпня 2013 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в подальшому Ступник, про їло було зроблено відповідний актовий запис за №244 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син, ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ).

Із жовтня 2024 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведуть.

На момент винесення рішення шлюб між сторонами розірвано.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо місця проживання їх малолітньої дитини.

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини № 31111/04 від 07.12.2006 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 (заява № 2091/13) у справі "М. С. проти України" стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Оцінюючи можливості кожного із батьків щодо найкращого забезпечення прав малолітньої дитини суд виходить із наступного.

Відповідно до довідки №02-13/141 від 24.12.2024 року ОСОБА_5 навчається в Академічному ліцеї №1 імені А.С.Малишка Обухівської міської ради Київської області.

Як вбачається із характеристики учня 5-Б класу Академічного ліцею №1 ім. А.С. Малишка Обухівської міської ради Київської області від 23.01.2025 року ОСОБА_5 навчається в ліцеї з 01.09.2020 року. Зарекомендував себе як тактовний, вихований, товариський, відповідальний учень. Сумлінно ставиться до покладених на нього завдань. Підтримує дружні стосунки з однокласниками. Під час навчання у І семестрі 5 класу стосовно всіх аспектів, пов`язаних із ОСОБА_8 , спілкування відбувається виключно з мамою, ОСОБА_1 . За час навчання ОСОБА_5 у початковій школі обидва батьки брали активну участь у батьківських зборах, шкільних та позашкільних заходах, постійно цікавилися навчанням дитини.

Суд не бере до уваги характеристику дитини з цього ж навчального закладу, видану раніше 07.01.2025 року, оскільки викладена в ній інформація, як з`ясувалося пізніше, отримана від вчителя, який не приймав участі у навчанні ОСОБА_7 до 5 класу.

Відповідно до довідки про доходи, виданої Профспілкою працівників лісових галузей України, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року становить 261758,77 грн.

Відповідно до довідки про доходи, виданої Київською обласною організацією профспілки працівників лісових галузей, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року становить 350 463,81 грн.

Згідно довідки ВК Обухівської міської ради Київської області №52 від 07.01.2025 року, ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із Акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 24.01.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 орендує одну кімнату в трьохкімнатній квартирі. У кімнаті для дитини є окреме місце для сну та відпочинку, у квартирі є всі комунікації. ОСОБА_8 забезпечений сезонним одягом та взуттям, шкільним приладдям та засобами першої необхідності. Також у дитини є письмовий стіл, комп`ютер та шафа для одягу. Стосунки в сім`ї хороші, з повагою відносяться один до одного, підтримують українські традиції.

В подальшому в процесі розгляду справи місце проживання відповідача із дитиною змінилося на іншу адресу - в їхньому спільному із позивачкою будинку.

Відповідно до довідки Вих.№1701/24-01 від 17.01.2025 року, виданої ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОПРОЕКТ», ОСОБА_3 займає посаду інженер-проектувальник1 категорії, дохід за період з 01.11.2024 по 31.11.2024 року склав 4257,50 грн.

Відповідно до довідки №ПА02 від 20.01.2025 року, виданої ТОВ «ПРОМАТОМ», ОСОБА_3 займає посаду інженер-проектувальник, дохід за період з 21.08.2024 по 31.12.2024 року склав 11223,89 грн.

Відповідно до довідки від 15.01.2025 року, виданої ТОВ «БЕЛФОРТ ПРОЕКТ», ОСОБА_3 займає посаду головний інженер, дохід за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року склав 264472,05 грн.

В процесі розгляду справи відповідач надав додаткову інформацію про доходи із місць роботи, яка свідчить про збільшення розміру його заробітної плати.

Відповідно до характеристик з ТОВ «БЕЛФОРТ ПРОЕКТ» від 15.01.2025, ТОВ «ХАРКІВЕНЕРГОПРОЕКТ» від 17.01.2025, ТОВ «ПРОМАТОМ» від 20.01.2025, ОСОБА_3 характеризується позитивно, як відповідальна особа, сумлінна при виконання обов`язків, яка користується повагою та авторитетом в колективі, порядна та чесна.

Рішенням Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 11.02.2025 року №94 року, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

До матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 10.02.2025 року, в якій останній зазначив про своє бажання проживати з татом.

Суд не має підстав не довіряти, викладеній в заяві інформації, оскільки вибір дитини проживати із батьком був також висловлений в судовому засіданні.

Стороною позивача за зустрічним позовом також долучено до матеріалів справи Висновок за результатами психологічного обстеження психолога ОСОБА_10 від 12.04.2025 року на звернення ОСОБА_3 щодо проведення психологічного дослідження дитячо-батьківських відносин, які склались між ним - ОСОБА_3 та його сином - ОСОБА_5 , та його матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідно до викладеної в висновку інформації позивачка має негативний влив на дитину та загалом характеризується, як холодна, байдужа особа, схильна до ігнорування потреб дитини, здатна на публічне приниження дитини, на застосування погроз та покарання, залякування. Психолог дозволяє в цьому висновку категорично стверджувати про систематичне психологічне та фізичне насильство з боку матері. Щодо впливу батька, навпаки, психолог виключно в комплементарній формі висловлюється про вплив відповідача на сина, підкреслюючи його вміння створити атмосферу турботи та безпеки. Відповідач у висновку характеризується, як доросла соціальна зріла людина, яка виявляє високу чутливість до характеру нюансів людських взаємостосунків, добре аналізує складні ситуації, розуміє логіку їхнього розвитку, у взаєминах із дитиною орієнтується на партнерську позицію при скеровуючій, а не домінуючій ролі доросло та ін.

Суд критично оцінює вказаний висновок і вважає його викривленим, зважаючи на деталі проведення дослідження.

Так, як було визнано всіма учасниками під час судового розгляду, позивачка, як матір, не змогла через непорозуміння із психологом, приєднатися до дослідження. Дослідження відбувалося за участю батька та дитини на замовлення батька, що дає суду обґрунтовані сумніви у об`єктивності висновку, враховуючи, що дитина в період дослідження перебувала під контролем батька або психолога, який активно співпрацював виключно із відповідачем.

Характеристика надана психологом позивачці, як матері, базується на інформації, яку психолог могла отримати від відповідача, який перебуває із позивачкою в неприязних стосунках, та дитини, яка в зв`язку із віком не може надати повноцінної інформації про мотивацію дій дорослої особи.

Суд також, аналізуючи повідомлення, отримані від сторін в справі, не виключає, що дитина зазнає певного впливу з боку дорослих на стороні відповідача, що може викривляти її справжнє ставлення до позивачки, як матері, накладаючи на образ матері «чуже» негативне відношення до неї. Так, позивачка в судовому засіданні показала, що зі слів сина дізналася про «якусь людину», яка розповіла йому про небажання матері його народжувати. Предмет одягу, придбаний нею із сином, був розкритикований в принизливій формі матір`ю відповідача - бабою, після чого хлопець відмовився вдягати жилет.

Відмову дитини зустрічатися із матір`ю в рамках ухвали про забезпечення позову, яка аргументоване відсутністю в нього обов`язку її виконувати, оскільки судове рішення встановлює обов`язок виключно відповідачу, суд, із врахуванням віку дитини, яка навряд чи усвідомлює нюанси зобов`язального характеру судового рішення, оцінює, як втручання осіб, які діють в інтересах відповідача, у відносини із матір`ю.

В судовому засіданні також з`ясувалося, що дитині відомо про «подружню зраду» з боку матері, на якій наполягає відповідач, як на причині розірвання їхнього шлюбу. На думку психолога ОСОБА_12 в дитини може з`явитися образа на матір, через що вона буде схильна висвітлювати її в негативному світі, та одночасно взяти на себе «непосильну» роль рятівника батька, намагатися підтримати його.

При допиті дитини в судовому засіданні ОСОБА_8 очевидно перед наданням відповіді на запитання суду встановлював зоровий контакт із представником відповідача, що на думку психолога ОСОБА_12 , яку розділяє і суд, може свідчити про звіряння дитини правильності своїх відповідей із очікуваннями іншого дорослого.

Суд також приймає до уваги повідомлення дитини - ОСОБА_8 , що спілкування із матір`ю в даний час ускладняється для нього її постійними спробами обговорити тему його проживання із одним із батьків.

На думку психолога ОСОБА_13 , яка була присутня в ході судового засідання, в тому числі і допиту дитини, дитина отримує травмування від обох батьків, в зв`язку із чим спільна опіка, яку намагався інтегрувати суд в цей спір, не матиме натепер дієвого характеру. Демонстрація дитині із боку відповідача принизливого ставлення до матері, транслювання зневаги, звинувачень і образ, навіть у невербальній спосіб, з іншого боку намагання позивачки як матері зрозуміти мотивацію дитини жити із батьком у спосіб, що зводиться до змушування дитини обговорювати для неї психологічно важкі теми, стикатися із болем, негативно відображається на дитині, особливо високоемпатичній. Вказаний досвід, отриманий у період молодшого пубертатного періоду 10-12 років, може сформувати у дорослому життя уникаючий тип прив`язаності, схильність к насиллю до жінок, неможливість вибудувати гармонійні відносини з партнером.

Суд повинен констатувати, що йому необхідно зробити вибір між двома батьками, які за критеріями соціального благополуччя, є успішними людьми, із офіційним працевлаштуванням, стабільним доходом, наявним постійним місцем проживання, які не обтяжені зловживаннями алкогольних чи наркотичних засобів, приймають активну участь в шкільному та позашкільному житті дитини. Однак, будучи високофункціональними батьками в соціальному контексті, вказані особи, кожен в притаманній йому спосіб, завдають певної шкоди психологічному здоров`ю дитини.

Приймаючи рішення, суд звертається до висловленого в судовому засіданні бажання дитини проживати із батьком і враховує його відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України. Суд не може констатувати на підставі поданих сторонами доказів, що вибір дитини проживати із батьком сформований виключно під впливом дорослих осіб з боку відповідача та самого відповідача або значущість цього впливу на рішення дитини. Так, суд вважає, що, навіть із врахуванням певних дій деструктивного характеру в бік дитини, можливо і неусвідомлених, з боку відповідача, ігнорування судом волі дитини призвело б до травматизації дитини, що в будь-якій мірі не відповідає завданням судочинства в цій справі.

В силу ч. 6 ст. 19 СК України суд не погоджується з висновком Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 11.02.2025 року №94 року, яким визначено місце проживання дитини з матір`ю, на підставах, викладених в цьому судовому рішенні.

В зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що в найкращих інтересах дитини в даний момент є залишення її з батьком, який є вибором дитини, висловленим в судовому засіданні. Вказаний фактор є визначальним для суду при прийнятті цього рішення.

Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, констатує той факт, що позивачем за зустрічним позовом надано належні, достовірні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, а тому зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області необхідно задовольнити, та визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, суд приходить до висновку про залишення первісних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області без задоволення.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області - залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - Служба у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 28.07.2025 року.

Суддя Г.В.Висоцька