Справа № 615/314/24
Провадження № 2/615/11/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Павлович В.А.,

представника позивача Мостової К.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 615/314/24 за позовом Головного управління Національної поліції в Харківській області до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 22 грудня 2019 року о 13 год 20 хв на автодорозі Київ-Харків-Довжанський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 21061» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом ММЗ-81021, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та службового автомобіля «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_3 , який перебуває на балансі та на праві власності належить ГУНП в Харківській області, під керуванням поліцейського ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП службовий транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, однак ураховуючи, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин з необережності, примирився з потерпілим та відшкодував йому завдані збитки його звільнено від кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової комплексної автотехнічної, фототехнічної експертизи № 7/1268/1269/11/1/196 КПСЕ-20 від 30 жовтня 2020 року водій автомобіля ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 порушивши п.п. 3.2,10.1 Правил дорожнього руху допустив зіткнення зі службовим автомобілем «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_3 .

ГУНП в Харківський області потерпілим у кримінальному провадженні не визнавалось, цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням службового автомобіля, в рамках кримінального провадження не подавався.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована. 24 липня 2023 року ГУНП в Харківській області звернулось до Моторного (транспортного) страхового бюро України з листом № 2406/119-26/01-2023 про відшкодування збитку, завданого пошкодженням автомобіля « Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 грудня 2019 року.

20 серпня 2023 року (вих.№ 3-0б/25622) МТСБУ було відмовлено у виплаті відшкодування заподіяної шкоди, оскільки відповідну заяву не було подано впродовж одного року.

Щодо пропуску річного строку звернення ГУНП в Харківській області із заявою про страхове відшкодування збитків до МТСБУ, представник позивача зазначає, що особу винну у скоєні ДТП, яка сталася 22 грудня 2019 року було встановлено лише після винесення ухвали Валківським районним судом Харківської області 06 квітня 2022 року.

До винесення вказаного рішення та визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні ДТП не було підстав вважати, що ГУНП в Харківській області має право на отримання відшкодування збитків, завданих пошкодженням службового транспортного засобу. Підстави для звернення до страховика з`явилися лише після 14 квітня 2022 року, коли судове рішення набрало законної сили.

Також, з початком введення воєнного стану на території України, а саме у період з березня 2022 року по червень 2022 року більшість особового складу (державні службовці та працівники ГУНП в Харківській області) перебували у простої, який виник у зв`язку з тим, що в період з 24 лютого по березень 2022 року в Харкові проводились активні бойові дії, пересування деякими територіями міста було обмежено, а в деяких районах зовсім неможливе, перестав працювати громадський транспорт. Через ворожі ракетні обстріли у місті неодноразово була порушена електромережа, зруйновані трансформатори та відбувалось екстрене вимкнення світла, в тому числі в ГУНП.

02 березня 2022 року внаслідок ракетного обстрілу та пожежі, було зруйновано адміністративну будівлю ГУНП, знищено службову техніку та службову документацію.

Через викладені обставини, працівники ГУНП в Харківській області фактично не мали можливості вчасно опрацьовувати та подавати документи до інших установ, організацій, тощо.

ГУНП дізналось про порушення свого права на відшкодування заподіяної шкоди 03 серпня 2023 року, після отримання відповіді МТСБУ про відмову у її відшкодуванні у зв`язку з чим було прийнято рішення звернутися до суду за захистом права на відшкодування в межах загального трирічного строку.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ № 164/02-24 від 14 лютого 2024 року проведеного оцінювачем ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_3 з урахуванням коефіцієнту зносу, який дорівнює 0,35, становить 688736,27 грн.

Ринкова вартість зазначеного автомобіля станом на дату події 22 грудня 2019 року становить 508437,00 грн. Тому відновлення транспортного засобу є економічно недоцільним.

Як зазначає представник позивача, оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_3 перевищує його ринкову вартість, автомобіль вважається знищеним, отже ГУНП в Харківській області з боку ОСОБА_2 повинна бути відшкодована сума різниці вартості вказаного транспортного засобу до та після ДТП у розмірі 338693,65 грн ( 508437,00 грн (ринкова ціна автомобіля «Mitsubishi Outlander», 2017 року випуску, який був у використанні з урахуванням строку його експлуатації) 39743,35 грн (вартість з урахуванням пошкоджень КТЗ після ДТП) 130000,00 грн (максимальний розмір страхової суми за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Матеріальну шкоду, завдану водієм автомобіля «ВАЗ 21061» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 винним у ДТП у розмірі 130000,00 грн повинно відшкодувати МТСБУ на підставі п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З урахуванням викладеного представник позивача просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Головного управління Національної поліції в Харківській області страхову виплату в розмірі 130000,00 грн, стягнути з ОСОБА_2 на користь Головного управління Національної поліції в Харківській області матеріальну шкоду у розмірі 338693,65 грн, судовий збір в розмірі 5624,32 грн та витрати за проведення оцінювачем завданого матеріального збитку КТЗ (експертизи) у розмірі 5500,00 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 01 березня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

26 квітня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування строку позовної давності у якій зазначено, що ДТП за участю відповідача сталося 22 грудня 2019 року, таким чином строк позовної давності відліковується від цієї дати та відповідно закінчується 22 грудня 2023 року, проте позивач звернувся до суду 28 лютого 2024 року. Відповідальні працівники позивача володіли інформацією про порушення їх права з дати ДТП. Територіальним органом поліції, які відповідно до ч.1 ст. 61 КПК України наділені правом на відшкодування шкоди, завданої службовому автомобілю внаслідок ДТП у кримінальному проваджені № 0001350 за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, цивільний позов заявлено не було.

У запереченнях на заяву про застосування строку позовної давності представником позивача зазначено, що з 24 лютого 2022 року та на момент звернення до суду з позовною заявою про стягнення шкоди в Україні діяв правовий режим воєнного стану, 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон № 540-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час карантину з огляду на ці обставини, відповідно до п.п.12,19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив строки позовної давності, визначені ст.257 ЦК України.

У додаткових поясненнях у справі представник відповідача зазначає, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій та посилається на висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 року по справі 990/115/22 та постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року по справі 200/21749/17.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечення проти позову мотивує тим, що ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2022 року по справі № 615/231/21 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, а кримінальне провадження закрито. Суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із примиренням з потерпілим, яким за матеріалами досудового слідства було визнано лише фізичну особу - ОСОБА_5 . При поданні позову у даній справі представник позивача неправомірно дійшов висновку щодо наявності та доведеності вини ОСОБА_2 у ДТП, що мала місце 22 грудня 2019 року та факту вчинення матеріальної шкоди Головному управлінню Національної поліції в Харківській області.

Також вважає, що висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу № 164/02-24 від 14 лютого 2024 року, який складено ФОП ОСОБА_4 на замовлення позивача є неналежним та недопустимим доказом розміру матеріальної шкоди завданої транспортному засобу «Mitsubishi Outlander».

Так, у довідці балансоутримувача від 07 липня 2023 року первісна вартість автомобіля «Mitsubishi Outlander» становить 1367853,47 грн, сума зносу -1200608,89 грн. залишкова вартість 117244,58 грн. Разом із тим, даних залишкової вартості пошкодженого автомобіля після ДТП вказаний висновок не містить.

Висновок виконано згідно договору № 35 від 24 січня 2024 року. Пунктом 10 договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання , а саме 24 січня 2024 року. За висновком огляд автомобіля було проведено 22 січня 2024 року, тобто до укладення договору та погодження його істотних умов.

Згідно додатку № 1 вартість послуги визначено у розмірі 5500,00 грн за оцінювання завданого матеріального збитку транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander». За текстом висновку здійснено розрахунок вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження КТЗ, вартість відновлювального ремонту та ринкова вартість КТЗ, тобто виконані роботи значно виходять за межі умов договору.

Також, при складанні висновку відсутнє ознайомлення ФОП ОСОБА_4 щодо обізнаності про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки, що є підставою у відмові у позові.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 30 травня 2024 року клопотання представника відповідача про призначення проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи задоволено, призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. Провадження по справі № 615/314/24 зупинено на час проведення експертизи.

10 липня 2024 року до суду надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 11 липня 2024 року провадження у справі поновлено.

10 вересня 2024 на адресу суд надійшов лист Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 5187 від 30 серпня 2024 року в якому повідомлено, що оплата за виконання експертизи у термін 45 календарних днів не надійшла, тому згідно п.1.13 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» № 53/5 від 08 жовтня 1998 року (зі змінами та доповненнями) експертиза 5187 знята з виконання.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача та представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги та заперечення, які викладені у поданих ними до суду заявах по суті справи, підтримали.

Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що власником автомобіля Mitsubishi Outlander», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 є ГУНП в Харківській області, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 22 червня 2017 року.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2022 року (справа № 615/231/21) звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, кримінальне провадження закрито (рішення вступило в законну силу 14 квітня 2022 року).

Зі змісту ухвали вбачається, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_2 22 грудня 2019 року приблизно о 13:20 год, керуючи автомобілем ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом ММЗ-81021, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський в напрямку з м. Полтава до м.Валки Харківської області. Здійснюючи поворот ліворуч до АЗС в районі 424км+600м, діючи необережно, проявив неуважність, не переконався в безпеці своїх дій, що це не створить небезпеки іншим учасникам руху, не зупинив керований ним автомобіль та не дав дорогу іншому транспортному засобу автомобілю Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_3 (поліцейського зразку), який здійснював свої службові обов`язки та рухався з увімкненими проблисковими маячками під керуванням ОСОБА_3 в попутному напрямку по зустрічній смузі руху, маючи перевагу у русі, чим порушив п.п.3.2, 10.1 ПДР України, допустив зіткнення з поліцейським автомобілем. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля Mitsubishi Outlander ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні захисник та потерпілий заявили клопотання про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження. При цьому потерпілий вказав, що дійсно помирився з обвинуваченим, претензій будь-якого характеру до нього не має.

Обвинувачений підтримав клопотання, просив задовольнити. Підтвердив, що суть обвинувачення за ч.1 ст.286 КК України та підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності йому зрозумілі, вину за викладених прокурором обставин визнає повністю, не заперечує проти закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, наслідки йому зрозумілі.

За положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 2 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 10.08.2021 року по справі № 161/694/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства. Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК України, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року справа № 645/6088/18.

В процесі розгляду справи, відповідачем не було надано належних доказів щодо відсутності його вини у вчиненні ДТП.

Відповідно до ч.1 ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. (ч.1 ст.128 КПК України).

Згідно з ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, ураховуючи, що протиправними діями відповідача ОСОБА_2 заподіяно матеріальну шкоду власнику транспортного засобу ГУНП в Харківській області, кримінальне провадження закрито у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України з нереабілітуючих підстав, позивач має право звернутися з даними вимогами в порядку цивільного судочинства, оскільки кримінальним правопорушенням йому завдано майнову шкоду.

Із долученого до матеріалів справи звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 164/02-24 від 14 лютого 2024 року виконаного ФОП ОСОБА_4 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 55/2024 від 29 січня 2024 року дійсний до 09 січня 2026 року) на підставі договору укладеного між ГУНП в Харківській області та ФОП ОСОБА_4 від 22 січня 2024 року про проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ «марки Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_3 на дату події 22 грудня 2019 року, становить 508437,00 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент дослідження становить 688736,27 грн; ринкова вартість КТЗ, без урахування аварійних пошкоджень на дату події 22 грудня 2019 року становить 508437,00 грн в тому числі ПДВ на суму 84437.00 грн; вартість з урахуванням пошкоджень після ДТП КТЗ марки Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 39743,35 грн в тому числі ПДВ на суму 6623,89 грн.

Огляд досліджуваного автомобіля проводився органолептичним методом, шляхом зовнішнього візуального огляду 22 січня 2024 року в світлий час доби при природному освітленні в присутності власника.

Додатком до звіту є акт огляду транспортного засобу № 164/02-24 (дефектна відомість), ремонтна калькуляція № 164/02-24, розшифрування він коду, вартість аналогічного КТЗ, фототаблиця пошкоджень КТЗ, документи оцінювача.

В матеріалах справи міститься договір № 35 про закупівлю послуг № 35 від 24січня 2024 року укладений між ГУНП в Харківській області та ФОП ОСОБА_4 , який діє на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців від 07 листопада 2017 року та Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності від 22 січня 2021 року № 38/21 виданого Фондом державного майна України.

Згідно п.п.1.1,1.2 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати: оцінювання завданого матеріального збитку КТЗ. Вартість послуг визначені у калькуляції ( додаток 1 до договору).

Загальна ціна договору складає 5500,00 грн ( п.2.1 договору).

Також, представником позивача долучено до матеріалів справи:

акт виконаних робіт від 15 лютого 2024 року на суму 5500,00 грн;

копію висновку судової комплексної автотехнічної, фототехнічної експертизи № 7/1268/1269/11/1/196 КПСЕ від 30 жовтня 2020 року;

лист ФОП ОСОБА_4 від 23 травня 2024 року в якому повідомлено ГУНП в Харківській області, що ФОП ОСОБА_4 було виявлено, що в звіті про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ № 164/02-24 від 14 лютого 2024 року допущено механічну описку, а саме невірно вказано дату укладання договору про проведення оцінки - 22 січня 2024 року. Зазначено, що вірною датою укладання договору є 24 січня 2024 року;

лист ФОП ОСОБА_4 від 26 вересня 2024 року в якому повідомлено ГУНП в Харківській області, що в додатках до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ № 164/02-24 від 14 лютого 2024 року, а саме додаток 6 (документи оцінювача) використано Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності дійсний до 22 січня 2024 року. Зазначено, що відповідно до п.5 ст.1 Постанови Кабінету Міністрів № 314 від 18 березня 2022 року «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану» строки дії діючих строкових ліцензій та документів дозвільного характеру автоматично продовжуються на період воєнного стану та три місяці з дня його припинення чи скасування, а періодичні, чергові платежі за ними відстрочуються на строк, зазначений у цьому підпункті (крім строку дії ліцензій у сфері діяльності з організації та проведення азартних ігор та плати за такі ліцензії). Виходячи з наведеного зазначений сертифікат є чинним.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За нормами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

До джерел підвищеної небезпеки відноситься, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).

Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивач просить стягнути завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду з винуватця ДТП ОСОБА_2 та з Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) як страховика, оскільки шкоди завдано транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За приписами п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння, серед іншого, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41цього закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально (п.31-1.1 ст.33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з пунктом 1 статті 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суд від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95 цс 20, зазначено, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з огляду на принцип добросовісності визначає, якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи вказані норми законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема у праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відтак, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104 гс 18)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406 цс 19) дійшла правового висновку про те, що зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Із аналізу положень спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 цього Закону, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалов справи, 24 липня 2023 року (вих. № 2406/119-26/01-2023) представником позивача було направлено лист до Моторного (транспортного) страхового бюро України в якому викладені обставини ДТП, яка сталася 22 грудня 2019 року. Також зазначено, що відповідно до копії страхового полісу № АО/6130287 станом на 22 грудня 2019 року вказаний поліс на службовий автомобіль був діючим. Однак, згідно копії роздруківки с сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на 22 грудня 2019 року поліс на транспортний засіб № НОМЕР_1 винної особи не знайдено.

Просить надати відповідь на запит № 1262/119/05/50-2023 від 18 липня 2023 року, також з метою встановлення розміру заподіяної шкоди ГУНП в Харківській області направити аварійного комісара або експерта для проведення огляду пошкодженого службового автомобіля.

До листа долучено: копію ухвали Валківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2023 року; копію страхового полісу № АО/6130287; копію свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 ; копію роздруківки з МТСБУ.

За результатами розгляду звернення про відшкодування шкоди заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 грудня 2019 року за участю транспортного засобу Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_3 представником Моторного (транспортного) страхового бюро України на адресу НПУ ГУНП в Харківській області було направлено рішення про відмову у відшкодуванні шкоди № 3-01б/25622 від 03 серпня 2023 року (номер справи МТСБУ 94619) з посиланням на пп. 37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також зазначено, що до МТСБУ впродовж одного року не було подано заяву про відшкодування заподіяної шкоди.

Отже, позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб з пропуском визначеного положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку для такого звернення, оскільки спірна ДТП сталася 22 грудня 2019. Висновок МТСБУ про відмову у здійсненні страхового відшкодування є обґрунтованим.

Твердження представника позивача щодо пропуску річного строку звернення із заявою про страхове відшкодування збитків до МТСБУ, що особу винну у скоєні ДТВ, яка сталася 22 грудня 2019 року було встановлено лише після винесення ухвали Валківським районним судом Харківської області 06 квітня 2022 року та до винесення вказаного рішення та визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні ДТП не було підстав вважати, що ГУНП в Харківській області має право на отримання відшкодування збитків, завданих пошкодженням службового транспортного засобу є безпідставними, оскільки існування кримінального провадження не може свідчити про неможливість звернення потерпілого до страховика з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, чи пред`явлення позову про відшкодування шкоди за спірне ДТП.

При цьому цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану ДТП, наступає незалежно від вини завдавача шкоди.

Подібний за змістом правовий висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 686/20281/21 (провадження № 61-9642 св 22), від 17 квітня 2024 року у справі № 552/7011/22 (провадження № 61-2109 св 24), від 24 квітня 2024 року у справі № 243/880/23 (провадження № 61-18255 св 23), від 25 травня 2024 року у справі № 161/8285/22 ( провадження № 61-1965св24).

Позивачем не доведено добросовісності своїх дій при зверненні до страховика з вказаною заявою. Не надано належних доказів, які б підтвердили, що річний строк на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування пропущено через незалежні від потерпілої особи причини і тому позивач може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Головного управління Національної поліції в Харківській області страхової виплати в розмірі 130000,00 грн не підлягають задоволенню.

Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 164/02-24 від 14 лютого 2024 року - вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ марки «Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер 211949 на дату події 22 грудня 2019 року, становить 508437,00 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент дослідження становить 688736,27 грн; ринкова вартість КТЗ, без урахування аварійних пошкоджень на дату події 22 грудня 2019 року становить 508437,00 грн; вартість з урахуванням пошкоджень після ДТП КТЗ марки Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер 211949 становить 39743,35 грн.

Отже, витрати витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 25 листопада 2021 року в справі № 204/5314/18; від 22 лютого 2018 року в справі № 140/481/16-ц, від 30 січня 2019 року в справі № 753/21303/16-ц, від 14 липня 2020 року в справі № 525/1592/18, від 01 серпня 2018 року в справі №363/2222/16-ц, від 01 квітня 2020 року в справі №754/10777/15-ц.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: - вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; - сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ за умови що вартість ремонту менша вартості ТЗ.

Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи.

Ураховуючи, що протиправними діями відповідача ОСОБА_2 заподіяно матеріальну шкоду власнику транспортного засобу ГУНП в Харківській області, транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 468693,65 грн (508437,00 - 39743,35)

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ГУНП в Харківській області пошкодженням автомобіля Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок ДТП, яка сталася 22 грудня 2019 року перевищує розмір страхового відшкодування, з відповідача ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 338693,65 грн ( 468693,65 -130000,00).

Щодо доводів представника відповідача про те, що звіт про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 164/02-24 від 14 лютого 2024 року виконаного ФОП ОСОБА_4 , не є належним і допустимим доказом розміру заподіяної шкоди, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону №1961 для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

В той же час, у п. 30.1 ст. 30 Закону №1961 передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, слід виснувати, що положеннями Закону №1961 передбачено два види доказів для встановлення розміру матеріального збитку звіт про оцінку, виконаний оцінювачем, та висновок про оцінку, виконаний експертом.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 №2658-ІІІ оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов`язки та відповідальність суб`єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами.

Нормами ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Як зазначено у п.п. 1.2,1,4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ.

Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової авто товарознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092.

Наданий стороною позивача звіт про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 164/02-24 від 14 лютого 2024 року виконаний ФОП ОСОБА_4 , який є суб`єктом оціночної діяльності (сертифікат №38/21 від 22 січня 2021 року), (спеціалізація в межах напрямів оцінки «Оцінка колісних транспортних засобів» (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача серії МФ № 184 від 03 грудня 2015 року; посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача серії МФ № 0912-ПК від 20 вересня 2023 року)) відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092.

Оцінка здійснена за наслідками огляду об`єкта дослідження органолептичним методом, шляхом зовнішнього візуального огляду 22 січня 2024 року в світлий час доби при природному освітленні в присутності власника.

Відповідно до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Фонду державного майна від 24.11.2003 N 142/5/2092 у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Отже, позивачем не було порушено право відповідача, оскільки діючим законодавством не передбачено обов`язку в обов`язковому порядку запрошувати на огляд ТЗ відповідача, а передбачено саме у разі потреби.

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що оцінка проведена уповноваженою на те особою, а відповідний звіт про оцінку є належним та допустимим доказом розміру заподіяної матеріальної шкоди.

Доводи сторони відповідача про відсутність у звіті про оцінку відомостей про попередження оцінювача про кримінальну відповідальність не нівелюють доказове значення такого документу, оскільки такий доказ не є експертним висновком в розумінні положень ст.ст. 102, 106 ЦПК України, а законом не передбачено обов`язковості наявності у звіті про оцінку майна письмового попередження оцінювача про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Відповідач в силу частини 3 статті12, частини 1 статті 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданого звіту, не спростував визначений розмір матеріального збитку та вартість транспортного засобу після ДТП, а отже не довів, що такий визначено експертним дослідженням неправильно.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Головного управління Національної поліції в Харківській області матеріальної шкоди у розмірі 338693,65 грн .

Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби(COVID-19)» від 30 березня 2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Частиною 1ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30 червня 2023 року.

Постановою КМУ від 27 червня 2023 року № 651з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дію якого неодноразово було продовжено та який діє до тепер.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 21061» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом ММЗ-81021, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та службового автомобіля «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_3 сталася 22 грудня 2019 року о 13 год 20 хв на автодорозі Київ-Харків-Довжанський.

Починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії встановленого Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року перебіг позовної давності, визначений Цивільним Кодексом, зупинився на період дії воєнного стану в Україні.

У своїй заяві про застосування наслідків спливу позовної давності представник відповідача посилається на висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 року по справі 990/115/22 та постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року по справі 200/21749/17.

Загальний підхід, який підлягає використанню через методологію застосування класичного прецеденту (релевантності), вимагає застосування практики Верховного Суду через схожість фактів або юридичних висновків, і «ідеальна релевантність» може бути побудована саме на цих підставах.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2023 року по справі справа № 591/8251/20(провадження № 61-6401св23)

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року по справі 990/115/22 судом надано висновок у справі щодо оскарження рішення Вищої Ради Правосуддя. Справу розглянуто за нормами КАС України.

У постанові від 14 вересня 2022 року по справі 200/21749/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду надав оцінку правовідносинам, які виникли з приводу поновлення строків на оскарження судового рішення.

За наведених обставин, враховуючи відсутність схожості фактів та обставин, суд вважає, що наведені відповідачем постанови не є релевантними.

З урахуванням наведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Головного управління Національної поліції в Харківській області матеріальної шкоди у розмірі 338693,65 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.

За правилами частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 6779,28 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 2777 (внутрішній номер 309858153) від 27 листопада 2023 року. Ціна позову про відшкодування збитків становить 468693,65 грн.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України Про судовий збір, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, судовий збір за подання до суду позовної заяви у цивільній справі № 615/314/24 обчислюється із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» і становить 7030,40 *0,8 = 5624,32 грн.

Ураховуючи викладене, частину судового збору у розмірі 1174,96 грн ( 6799, 28 - 5624,32) сплаченого на підставі платіжної інструкції 2777 (внутрішній номер 309858153) від 27 листопада 2023 року, слід повернути платнику ГУНП в Харківській області, як такий, що внесений в більшому розмірі, ніж встановлено законом, оскільки про це зроблено відповідне клопотання в прохальній частині позовної заяви.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 4064,32 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України.

Витрати на залучення оцінювача не відносяться до судових витрат в розумінні п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, а тому не можуть бути стягнуті судом з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 27, 80, 141, 206, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ

Позов Головного управління Національної поліції в Харківській області до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Головного управління Національної поліції в Харківській області матеріальну шкоду в розмірі 338 693,65 грн (триста тридцять вісім тисяч шістсот дев`яносто три гривні 65 копійок).

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Головного управління Національної поліції в Харківській області витрати по сплаті судового збору в розмірі 4064,32 грн (чотири тисячі шістдесят чотири гривні 32 копійки)

Повернути Головному управлінню Національної поліції в Харківській області з державного бюджету надміру сплачений судовий розмір в сумі 1 174,96 грн (одна тисяча сто сімдесят чотири гривні 96 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач Головне управління Національної поліції в Харківській області, код ЄДПОУ 40108599, місцезнаходження: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 13;

- відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: м. Київ, бульвар Русанівський, 8;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складений 28.07.2025 року.

Суддя А.М. Левченко