Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 707/1038/25
Номер провадження2-о/711/124/25
РІШЕННЯ
10 липня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого судді Демчика Р.В., секретаря судового засідання Бутовської Д.О., за участі представника заявника Осадчої Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Осадча Ліна Сергіївна про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Кам`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ,-
ОСОБА_1 , діючи в особі представника адвоката Осадча Л.С. звернулася в суд із заявою про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Кам`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Заяву обґрунтовує тим, що вона, ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно запису акта про її народження № 17 від 07.07.1962 відомості про батька відсутні. Проте, в графі Прізвище, ім`я, по батькові, адреса заявника та його підпис зазначено: ОСОБА_3 , с. Олянино. Отже, реєстрація факту її народження була здійснена за заявою ОСОБА_3 .
З 26.06.1948 і станом на дату народження ОСОБА_1 її мати, ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , але з 1960 року вони припинили спільне проживання. Проте, офіційно шлюб між ними було розірвано лише в 1978 році.
З 1961 року її мати почала спільно проживати з її біологічним батьком, ОСОБА_3 . Від спільного проживання у них народилося двоє дітей заявниця та її брат близнюк. Батько, мати, заявниця, її брат та старша сестра, яка народжена матір`ю від попереднього шлюбу проживали повноцінною сім`єю. Батько ОСОБА_3 турбувався та утримував свою сім`ю і визнавав себе батьком заявниці та її брата даний факт може бути підтверджений, зокрема, показами свідків.
При реєстрації її біологічним батьком факту її народження його дані не могли бути записані в графу відомості про батька, так як її мати на той час перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 .
В зв`язку з цим, при реєстрації її народження та народження її брата народжені двійнята) в свідоцтвах при народженні їхнім прізвищем було зазначено прізвище ОСОБА_6 /ий, але по батькові ОСОБА_7 /ович.
В 2010 році, в зв`язку з оформленням спадщини (земельного паю) після померлої матері та необхідністю приведення у відповідність документів уточнення імені матері) ОСОБА_1 звернулася до відділу РАЦС із заявою про внесення змін в актовий запис про народження, а саме змінити ім`я матері з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .
25.08.2010 на підставі висновку відділу РАЦС по місту Черкаси Черкаського МУЮ № 114/12-01-03-28 від 17.08.2010 року внесено виправлення в актовий запис про її народження № 17 від 07.07.1962, а саме: ім`я матері виправлено з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 та, з невідомих причин, доповнено відомості про батька, а саме: замість відсутніх відомостей про батька зазначено - " ОСОБА_10 та видано оновлене свідоцтво про її народження.
Згідно відповіді на адвокатський запит № 611/32.17-04-05 від 11.03.2025 року встановлено, що запитувана справа про внесення змін знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Отже, на сьогоднішній день не можливо встановити чому у відомостях про батька було зазначено неіснуючу людину та підстави внесення даних змін.
Аналізуючи наявні дані можна зробити висновок, що прізвищем батька знесено прізвище особи, з якою мати ОСОБА_1 на момент її народження перебувала в зареєстрованому шлюбі, а ім`ям та по батькові зазначено ім`я та по батькові особи, яка як біологічний батько реєструвала факт народження ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.
Згідно відповіді на адвокатський запит № 98 від 07.07.2020 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в будинку АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Встановлення факту батьківства має значення для реалізації особистих немайнових та майнових прав заявниці, зокрема, оформлення спадкових прав на будинок АДРЕСА_1 та земельну та земельну ділянку на якій він розміщений.
Просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Олянине, Кам`янський р-н., Черкаська обл. стосовно ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олянине, Кам`янського району, Черкаської області.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.04.2025 року відкрите провадження у справі.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.06.2025 року витребувано у Кам`янському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , Черкаська область, Кам`янський район, с. Олянине.
Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 315 ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.
Разом з тим, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини.
Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.
Враховуючи те, що заявник народився у 1962 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім`ю, а саме норми ч. 2 ст. 53 КпШС України.
Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Згідно ст. 55 КпШС, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька.
При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК.
З огляду на роз`яснення пункту 9 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК ( 1618-15 ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.
Разом з тим, обставини, що входять до предмету доказування, можуть встановлюватися такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. При вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Висновок судової молекулярно-генетичної експертизи у справах про встановлення батьківства є лише одним із засобів доказування, який підлягає оцінці у сукупності із іншими доказами у справі. У разі відсутності висновку судової молекулярно-генетичної експертизи не виключається встановлення батьківства на підставі інших доказів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня2024 року у справі № 367/4662/22.
Судом встановлено, що ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олянине Кам`янського району Черкаської області, про що виконавчим комітетом Радиванівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області 07.07.1962 року складений пактів запис №17. В свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , яке видане повторно 25.08.2010 року її батьками вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 уклали шлюб 19.04.2025 року, після чого ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_13 .
На момент народження заявниці, її мати ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 .
Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано 19.12.1978 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу.
Згідно копії запису акта про народження №17 від 07.07.1962 року ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про матір: ОСОБА_4 , с.Олянино, Кам`янський район, Черкаська область. Відомості про батька відсутні. Підпис, ім`я, по батькові, адреса заявника та його підпис зазначено ОСОБА_3 , с. Олянине.
Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №17 від 07.07.1962 року, вбачається, що ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відомості про батька відсутні. Відомості про матір ОСОБА_4 . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відомості про заявника: ОСОБА_3 , Україна, Черкаська область, Кам`янський район, с. Олянине. Відомості про відмітки зроблені в актовому записі: Мати працює: кОп і. Котовського, різноробоча. Даний актовий запис підписав заявник та присутні при реєстрації народження: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Мати назвала по батькові ОСОБА_7 .
25.08.2010 року у вказаний актовий запис були внесені зміни, а саме: батьком був зазначений ОСОБА_10 , ім`я матері змінено з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .
Як вбачається з листа виконавчого комітету Баландинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області №98 від 07.07.2020 року, ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інші особи на день смерті ОСОБА_3 не проживали та не зареєстровані. ОСОБА_3 був зареєстрований в с. Олянине, Кам`янського району Черкаської області, згідно паспортизації громадян з 1977 року. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 , була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . . Інші особи на день смерті ОСОБА_4 не проживали та не зареєстровані. ОСОБА_4 була зареєстрована в с. Олянине, Кам`янського району Черкаської області, згідно паспортизації громадян з 1981 року.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що він із заявницею народився в одному селі Олянино. Знає, що заявниця проживала разом з матір`ю та ОСОБА_18 . Хто такий ОСОБА_19 йому не відомо.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , пояснила суду про те, що вона є рідною сестрою заявниці по матері. Їхньою матір`ю є ОСОБА_4 , але її батьком є ОСОБА_19 . Мама почала проживати із ОСОБА_21 з січня1961 року, після смерті його дружини. У червні у них народилася двійня заявниця та її брат, який помер. Мати не була розведена з ОСОБА_5 . Впевнена що ОСОБА_22 є біологічним батьком заявниці. Він турбувався про неї.
Аналогічні покази надав в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 .
Свідок ОСОБА_24 пояснила суду, він із заявницею народилася в одному селі Олянино, та ходила в один клас у школі з ОСОБА_25 сином ОСОБА_26 від першого шлюбу. В 1961 році мама ОСОБА_27 та дружина ОСОБА_27 померла. Їй було відомо, що ОСОБА_4 народила від ОСОБА_28 двох дітей.
Аналогічні покази надав в судовому засіданні й свідок ОСОБА_29 .
Згідно із ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.
Тому, при оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками.
Судом прийнято до уваги, що свідки надавали покази, посилаючись на інформацію, якою володіють особисто. Покази свідків узгоджуються з поясненнями представника заявника і не суперечать матеріалам справи, тому судом прийнято до уваги покази вказаних свідків.
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви.
На підставі наведеного, керуючись ч. 2 ст. 53 КпШС України, ст.ст. 130, 135 СК України, ст.ст. 3, 76, 258, 264-265, 273, 293-294, 315-316, 319, 354, 355ЦПК України, -
Встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Олянине, Кам`янський р-н., Черкаська обл. стосовно ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олянине, Кам`янського району, Черкаської області.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р. В. Демчик