Провадження № 2/183/677/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю: секретаря судового засідання Федорової Є. П.,

представника позивача адвоката Пихтіна К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства Сохань Миколи Серафимовича про визнання недійсним договору оренди земельної частки (паю) та відшкодування збитків,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача ФГ Сохань М. С. В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником земельної ділянки загальною площею 3,3272 га, у тому числі угіддя рілля - 3,3272 га з кадастровим номером :02:019:0028, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Самарівський район, Спаська сільська рада, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 10 грудня 2021 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко О. В., зареєстрованим в реєстрі за № 1542. Земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акту IV-ДП № 043565, виданого 29 липня 2002 року на підставі розпорядження Новомосковської райдержадміністрації № 208 від 21 березня 2002 року. Указана земельна ділянка перебуває у володінні та користуванні Фермерського господарства Сохань Миколи Серафимовича на підставі договору оренди земельної частки (паю), укладеного 22 травня 2000 року, зареєстрованого у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) за № 1541 29 листопада 2000 року.

Позивач зазначає, що у додатку до договору оренди земельної частки (паю) не вказано форми орендної плати, щорічний розмір платежів на кожен рік оренди та період виплати; протягом всього строку оренди відповідач не здійснював внесення орендної плати. Позивачем повідомлено відповідача про перехід права власності шляхом направлення цінних листів з описом вкладення - 26 квітня 2023 року (отримано відповідачем 12 травня 2023 року) та 03 серпня 2023 року (отримано відповідачем 08 серпня 2023 року).

Ураховуючи, що у договорі оренди земельної частки (паю) не вказано конкретний розмір орендної плати, тобто, в договорі відсутня одна з його істотних умов, а Орендар не здійснював нарахування та виплату орендної плати за весь період оренди, позивач, посилаючись на положення ЦК України (2003 року), ЗК України (2001 року), ЗУ «Про оренду землі» (в редакції після 05 листопада 2003 року), ПК України (2010 року) просить суд: визнати недійсним договір оренди земельної частки (паю), укладений 22 травня 2000 року між ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , та Фермерським господарством Сохань Миколи Серафимовича, зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) за № 1541 29 листопада 2000 року; стягнути з Фермерського господарства Сохань Миколи Серафимовича на користь ОСОБА_1 збитки у вигляді у неодержаного доходу від здачі земельної ділянки в оренду за період з 2000 року по 2022 рік у розмірі 167 045,90 гривень та вирішити питання про судові витрати.

Відзив на позов на адресу суду не надходив.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши вступне слово та пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, прийшов до такого.

22 травня 2000 року між орендодавцем ОСОБА_2 та орендарем ФГ Сохань М. С. укладено Типовий договір оренди земельної частки (паю), наданий суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 22).

Згідно з розділом 1 Договору «Предмет договору» «Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду земельну частку (пай) розміром 3,5 умовних кадастрових гектара, вартістю __________ гривень... У цій частині договору в графі «вказати кадастрову та інші характеристики земельної ділянки» рукописно дописано «ІV-ДП № 043565 3,3272 га».

Відповідно до п. 2.2 «Орендна плата» цього Договору за користування вказаною в Договорі земельною часткою паєм Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 1 т фуражного зерна або іншої с/г продукції на суму виробленої вартості цієї землі.

Розмір орендної плати визначається за домовленістю між Сторонами, але не може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством.

Форми орендної плати за оренду однієї земельної частки (паю) на 1 рік, які встановлюються за домовленістю Сторін, наведені в додатку 1 до Договору.

Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору не пізніш як у термін від 15.08. до 15.12. кожного року.

Розмір платежів за окремими формами оплати щороку погоджується між Сторонами шляхом унесення змін або доповнень до цього Договору (додаток 1).

Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України.

Орендар, за погодженням з Орендодавцем, може перенести термін виплати орендної плати.

Земельний податок за орендовану земельну частку (пай) сплачується Орендарем у встановлений законодавством термін.

Згідно з пунктом 2.3 розділу 2 Договору, останній складено Сторонами терміном на 25 років.

Початок дії Договору 04.04.2000, закінчення 04.04.2025.

Договір може бути припинений у будь-який час за взаємної згоди Сторін.

Сторони не мають права відмовитись від виконання умов цього Договору в односторонньому порядку.

За Орендодавцем зберігаються всі права розпорядження земельною часткою (паєм).

У разі переходу права власності до інших осіб Договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Відповідно до розділу 3 Договору оренди Сторони зобов?язуються: Орендар своєчасно сплачувати орендну плату, визначену у Договорі.

Сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього Договору.

Договір підписаний сторонами 22 травня 2000 року та зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Спаської ради за № 1541 29 листопада 2000 року (а.с. 22).

Укладений між сторонами договору додаток до нього у матеріалах справи відсутній.

Земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту IV-ДП № 043565, виданого 29 липня 2002 року на підставі розпорядження Новомосковської райдержадміністрації № 208 від 21 березня 2002 року (а.с.162-164).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Позивач ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку загальною площею 3,3272 га, у тому числі угіддя рілля - 3,3272 га з кадастровим номером :02:019:0028, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Спаська сільська рада, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 10 грудня 2021 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області Бондаренко Оксаною Володимирівною, спадкова справа № 43/2021, зареєстрованого в реєстрі № 1542 (а.с. 23).

ОСОБА_1 вважає указаний договір недійсним, посилаючись на те, що у договорі відсутня одна з його істотних умов, а саме не вказано конкретний розмір оренд плати, що, на його думку, є підставою для визнання Договору недійсним в силу ст. 202, 215, 216 ЦК України 2003 року.

Однак, ураховуючи, що спірний договір вчинено 22 травня 2000 року, його державна реєстрація відбулася 29 листопада 2000 року, правовідносини сторін щодо недійсності цього правочину регулюються ЦК УРСР 1963 року та Законом України № 161-XIV від 06 жовтня 1998 року «Про оренду землі», в редакції Закону 17 лютого 2000 року (далі Закон № 161-XIV), а також Указом Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» та Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 5 від 17 січня 2000 року, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР 1963 року недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 14 Закону № 161-XIV істотними умовами договору оренди земельної ділянки є: 1) об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) термін договору оренди; 3) орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду); 4) цільове призначення, умови використання і збереження якості землі; 5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 6) існуючі обмеження і обтяження щодо використання земельної ділянки; 7) сторона (орендодавець чи орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; 8) відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 цього Закону є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди згідно зі статтею 18 цього Закону, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 161-XIV договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації.

Як зазначалося вище, спірний договір пройшов державну реєстрацію 29 листопада 2000 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону № 161-XIV орендна плата за земельну ділянку - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за угодою сторін у договорі оренди.

За положеннями ст. 20 Закону № 161-XIV орендна плата може встановлюватися у таких формах: 1) грошовій; 2) натуральній (за визначеною кількістю чи частиною продукції, яка одержується з орендованої земельної ділянки); 3) відробітковій (надання послуг орендодавцю). Сторони можуть передбачити у договорі оренди поєднання зазначених форм або визначити інші форми плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, справляється виключно у грошовій формі.

Судом, з наданого позивачем у копії спірного договору, установлено, що останній, за формою і змістом в повній мірі відповідає формі Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженій Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 5 від 17 січня 2000 року на виконання Указу Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» та згідно з дорученням Кабінету Міністрів від 08 грудня 1999 року № 26601/1 та доручення Кабінету Міністрів України від 13 січня 2000 року № 26601/1.

Також судом установлено, що положення п. 2.2 спірного договору спростовують доводи позивача про те, що у договорі не визначено конкретний розмір орендної плати, оскільки надана суду копія договору містить чітко визначений розмір орендної плати у натуральній формі (1 т фуражного зерна або іншої с/г продукції на суму виробленої вартості цієї землі), що відповідало положенням законодавству на момент його укладення.

Крім того, суду не доведено, що положення, зафіксовані у спірному договорі, не відповідали волі спадкодавця ОСОБА_2 на момент його укладення договору, або вимогам законодавства, чинного на момент його укладення, або порушували (ущемлювали) будь-чиї особисті чи майнові права.

За таких обставин, суд вважає, що спірний договір оренди землі укладено з дотриманням вимог ст. 14 Закону № 161-XIV, у ньому містяться всі істотні умови, наявність яких передбачалася законодавством на момент його вчинення та державної реєстрації, а відтак відсутні підстави для визнання цього договору недійсним.

З огляду на зазначене у задоволенні позовних вимог щодо визнання спірного договору недійсним необхідно відмовити, внаслідок чого позовні вимоги про відшкодування збитків також не підлягають задоволенню, як похідні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за відмови у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати залишаються покладеними на нього ж.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13,76-83, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фермерського господарства Сохань Миколи Серафимовича про визнання недійсним договору оренди земельної частки (паю) та відшкодування збитків відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

- Фермерське господарство Сохань Миколи Серафимовича, , 51263, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Спаське, вул. Ленінградська, буд. 22.

Рішення суду складено і підписано 24 липня 2025 року.

Суддя Г.Є. Майна