Справа № 643/3429/25
Провадження № 2/635/3605/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Старишко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 532974,78 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 6395,70 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 33009,80 грн., посилаючись на наступне.

12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». 13.08.2020 року відповідач шляхом підписання оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та Банком. 13.08.2020 р. Банк прийняв пропозицію Відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту. У додатку № 1 до угоди сторони погодили графік погашення кредиту, розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальну процентну ставку з урахуванням вартості всіх супутніх послуг.

Таким чином, 13.08.2020 року між Банком та Відповідачем було укладено кредитний договір № 500837540 із наступними основними умовами: тип кредиту Кредит готівкою; сума кредиту 350529,11 грн.; процентна ставка 32,00 % річних; тип процентної ставки фіксована; строк кредиту 60 місяців, дата повернення кредиту 14.08.2025 р., порядок повернення платежів графік платежів: до 14 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 11775,17 грн., загальна кількість платежів 60. Власним підписом Позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором.

Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 532974,78 грн., з яких: 299161,66 грн. заборгованість по кредиту, 233813,12 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.03.2025 року справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27.03.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.06.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 01.08.2025 р. відмовлено відповідачу в поновленні строку на надання відзиву на позов, відзив залишено без розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника банку.

Відповідач в судовому засіданні 10.07.2025 р. позовні вимоги не визнав. Не оспорюючи факту отримання кредиту, пояснив, що заборгованість виникла у період повномасштабного вторгнення, його підприємство, розташоване у м. Вовчанськ, було пошкоджено, припинило роботу, що стало причиною неможливості виконання умов договору. Вважає розмір заборгованості по відсоткам завищеним. Додав, що він є інвалідом. Просив зменшити розмір судових витрат.

В судове засідання 01.08.2025 р. не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи та відзив на позов, який ухвалою суду від 01.08.2025 р. залишено без розгляду.

Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, причини неявки відповідача в судове засідання суд вважає неповажними, а тому вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що 13.08.2020 року відповідач звернувся до АТ «Альфа-Банк» та шляхом підписання оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання кредиту в сумі 350529,11 грн. строком на 60 місяців і ставкою 32 відсотки річних, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та Банком. В оферті зазначено, що підписуючи цей документ, відповідач свідчить про отримання всієї інформації про умови кредитування.

Банк прийняв пропозицію Відповідача та 13.08.2020 р. підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту. ОСОБА_1 підписана анкета-заява, якою він підтвердив акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між ним та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці Банку.

Крім того, 13.08.2025 р. сторонами підписано паспорт споживчого кредиту з якого вбачається, що 15.03.2017 року між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту Кредит готівкою; сума кредиту 350529,11 грн.; процентна ставка 32,00 % річних; тип процентної ставки фіксована; строк кредиту 60 місяців, дата повернення кредиту 14.08.2025 р., порядок повернення платежів графік платежів: до 14 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 11775,17 грн., загальна кількість платежів 60.

Власним підписом Позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором.

Таким чином, 13.08.2020 р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір на визначених сторонами умовах, що не оспорюється відповідачем.

Згідно меморіального ордеру № 1034066 від 13.08.2020 р. позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 350529,11 грн. за кредитним договором № 500837540 від 13.08.2020 р.

Відповідно до виписки по картковому рахунку відповідача за період з 13.08.2020 р. по 24.06.2024 р. відповідач користувався кредитними коштами.

Отже, позивачем доведено належними, допустимими та достатніми доказами виникнення між ТОВ «СЕНС БАНК» та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених у кредитному договорі.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Встановивши, що банком надано відповідь (акцепт) на пропозицію відповідача (оферту) на умовах, які зазначені в цій оферті, суд вважає, що таким чином, сторонами у розумінні ст. 643 ЦК України було укладено договір про надання кредиту, а саме договір споживчого кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом станом на 24.06.2024 р. у відповідача виникла заборгованість за кредитом в сумі 532974,78 грн., з яких: 299161,6 грн. - прострочене тіло кредиту, 233813,12 грн. - відсотки за користування кредитом.

Вказаний розрахунок відповідачем не спростований. Відповідачу було надано час для надання власного розрахунку заборгованості, проте своїм правом відповідач не скористався, розрахунку заборгованості не надав.

28.03.2024 р. на адресу відповідача позивачем АТ «Сенс Банк» було направлено досудову вимогу про усунення порушень. Проте станом на дату звернення до суду з позовом відповідач заборгованість не погасив. Доказів іншого відповідачем суду не надано.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, заявлений позов базується на вимогах закону, є повністю обґрунтованим, а тому і підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Доказів наявності інвалідності відповідач суду не надав.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 6395,70 грн.

Із положень ч.ч. 1-5 ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає на таке.

При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, 28.01.2025 між АТ «СенсБанк», в особі начальника Управління розвитку процесів стягнення та контролінгу та Директора Департаменту стягнення беззаставних кредитів ОСОБА_2 та в особі Директора з закупівель Тучі В.В., та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», в особі партнера Лойфера А.Е. було укладено договір про надання послуг № 1006, предметом договору є надання юридичних та фактичних дій щодо стягнення Заборгованості з Боржників Замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими Боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої Заборгованості.

Відповідно до п. 3.1 Договору за надання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій, передбачених п. 1.1.1 та п.1.1.2 цього Договору, Замовник сплачує на користь Виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі:

- за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375,00 грн.;

- за отримання рішення суду - 225,00 грн;

- комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %.

Суд враховує, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, позов подано дистанційно через систему Електронний суд, справа розглядається у спрощеному провадженні, сторони у судове засідання не з`явилися, тобто, надання правничої допомоги у цій справі зводилося до складання позовної заяви.

Враховуючи викладене та те, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 7000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська буд.100) суму заборгованості за кредитним договором № 500837540 від 13.08.2020 р. у розмірі 532974 (п`ятсот тридцять дві тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська буд.100) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6395,70 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Якішина