Справа № 127/6553/25
Провадження № 22-ц/801/1598/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Горбатюк В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 рокуСправа № 127/6553/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Сопруна В. В., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання Литвин Ю. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2025 року, ухвалене у складі судді Горбатюка В. В. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

В лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ (міліції), учасником бойових дій, інвалідом війни 2 (другої) групи і перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач) та з 30 вересня 2005 року отримує пенсію, призначену відповідно до ЗУ №2262-XII від 09 квітня 1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262).

Пенсія призначена ОСОБА_1 довічно і обчислена в розмірі 90 % від відповідних сум грошового забезпечення, яке він отримував за останньою штатною посадою перед звільненням на пенсію.

У зв`язку із тим, що відповідач систематично порушував права ОСОБА_1 на належний розмір соціального забезпечення, зокрема пенсії, він змушений був звертатись до Вінницького окружного адміністративного суду, рішення якого зобов`язували відповідача провести перерахунок та виплату позивачеві належного розміру пенсії. Після виконання кожного такого судового рішення заборгованість по пенсії за певний період відповідачем позивачу протиправно не виплачувалась, грошові зобов`язання ним не виконуються.

Такими діями ГУ ПФ України у Вінницькій області ОСОБА_1 завдано матеріальну та моральну шкоду.

Так, на виконання рішення Вінницького оружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року у справі № 120/8606/21-а, яке 04 жовтня 2021 року набрало законної сили, відповідачем з 01 грудня 2019 року здійснено перерахунок пенсії, виплату якої розпочато з листопада 2021 року. Одночасно Головним управлінням нараховано доплату (заборгованість по пенсії) за період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2022 року в розмірі 170 935,11 грн, що підтверджується листом Головного управління від 23 листопада 2021 року №14560-14261/Н-02/8-0200/21 та доданими розрахунками до нього.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 120/18133/21-a, яке 03 березня 2022 року набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснено з 01 грудня 2019 року перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум, а також нараховано суму заборгованості по пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 31 березня 2022 року в розмірі 86 524,64 грн, що підтверджується доданим до позовної заяви листом Головного управління від 21 березня 2022 року №0200-0202-8/16583.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі № 120/5168/22, яке 30 вересня 2022 року набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснено з 01 березня 2022 року перерахунок пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», а також нараховано суму заборгованості по пенсії за період з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року в розмірі 20 461,35 грн, що підтверджується доданим до позовної заяви листом Головного управління від 14 жовтня 2022 року № 8203-8251/H-02/8-0200/22.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі № 120/8463/23, яке 08 вересня 2023 року набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснено з 01 березня 2023 року перерахунок пенсії позивача з рахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум, а також нараховано суму заборгованості по пенсії за період з 01 березня 2023 року по 30 вересня 2023 року в розмірі 24 945,20 грн, що підтверджується доданим до позовної заяви листом Головного управління від 19 вересня 2023 року №15994-14611/11-02/8-0200/23.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі №120/7336/24, яке 02 вересня 2024 набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснено з 01 березня 2024 року перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, встановленої постановою КМУ №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», а також нараховано суму заборгованості по пенсії за період з 01 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року в розмірі 16 500,40 грн, що підтверджується доданим до позовної заяви листом Головного управління від 13 вересня 2024 року № 13099-12083/H-02/8-0200/24.

Своїм листом від 18 лютого 2025 року №2300-1773/Н-02/8-0200/25 відповідач підтвердив факт наявності заборгованості по пенсії. А також відповідач повідомив про відсутність бюджетних асигнувань на погашення заборгованості та про відсутність підстав для виплати майнової, моральної шкоди та інфляції і таким чином відмовив в задоволенні заяви.

Відповідно до проведених ОСОБА_1 розрахунків завданої матеріальної шкоди загальний розмір 3 % річних становить 43 667 грн, а інфляційні збитки 199 670,22 грн, що разом становить 243 337,22 грн.

Також ОСОБА_1 протиправними діями ГУ ПФ України у Вінницькій області було заподіяно моральну шкоду.

Покликаючись на викладене, ОСОБА_1 у заявленому позові просив суд стягнути з ГУ ПФ України у Вінницькій області вказаний розмір 3 % річних та інфляційних втрат, а також моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2025 року позовні вимоги було задоволено частково, вирішено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на користь позивача майнову шкоду у вигляді 3% річних у розмірі 43 667 грн, інфляційні збитки в розмірі 199 670,22 грн та на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спір у справі, що розглядається, не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки за вищевказаних обставин цей спір має приватноправовий характер і підлягає судовому розгляду в межах цивільної юрисдикції.

У зв`язку зі стягненням на підставі рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року, 01 лютого 2022 року, 30 серпня 2022 року, 08 серпня 2023 року, 31 липня 2024 року з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, коштів на користь ОСОБА_1 між сторонами виникли грошові зобов`язання.

Судом досліджено наданий позивачем розрахунок заборгованості, а саме правильність розрахунків суми інфляційний збитків, 3 % річних та періоди їх нарахування. Позивач здійснив нарахування, відповідно до сум та періодів, що визначенні рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду Вінницької області. Разом з цим, нарахування, що здійснені починаючи з 01.12.2019, а не з дати набрання законної сили відповідним рішенням суду є вірними, зважаючи, що зобов`язання відповідача щодо виплат позивачу належного йому розміру пенсії не є таким, що виникло з моменту винесення рішення суду. Це зобов`язання з виплати пенсії, в якому рішеннями суду визначено конкретні розміри такої пенсії та констатовано про наявність зобов`язання між сторонами.

Враховуючи положення закону та встановлені фактичні обставини місцевий суд дійшов висновку, що з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 підлягає стягнення майнової шкоди у вигляді 3% річних у розмірі 43 667 грн, втрати від інфляції в розмірі 199 670,20 грн, разом 243 337,20 грн.

Водночас суд першої інстанції зазначив, що визначений позивачем розмір моральної шкоди не відповідає принципам розумності, співмірності та справедливості, адже не є розумним задоволенням потреб ОСОБА_1 , а призводить до його безпідставного збагачення. Враховуючи вказане, суд з урахуванням обсягу заподіяної ОСОБА_1 шкоди, глибини та тривалості моральних страждань, конкретних обставин цієї справи, з огляду на засади розумності та справедливості, вважав, що позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 3 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 12 червня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2025 року суддів Голоту Л. О., Копаничук С. Г. замінено на суддів Сопруна В. В., Рибчинського В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2025 року справу призначено до розгляду на 24 липня 2025 року о 10 год 30 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що виплата пенсій колишнім військовослужбовцям здійснюється Головним управлінням виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення таких виплат Головне управління не має.

Нарахована на виконання судового рішення позивачу заборгованість, буде виплачена за рахунок коштів, передбачених у необхідному обсязі в державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету, а на сьогоднішній день вона обліковується Головним управлінням в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі в автоматизованій базі даних у підсистемі «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.

Невиконання судового рішення Головним управлінням в частині виплати грошових коштів позивачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися судом невиконанням судового рішення без поважних причин.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання представник Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому надано заяву про розгляд справи у відсутність представника.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а. с. 158).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Вінницького оружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року у справі №120/8606/21-а, яке 04 жовтня 2021 року набрало законної сили, дії ГУПФ у Вінницькій області визнано протиправними та зобов`язано ГУПФ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01 грудня 2019 року, з урахуванням довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області» №1128 від 14 липня 2021 року, в розмірі 90% грошового забезпечення, а також здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення відповідачем з 01 грудня 2019 року здійснено перерахунок пенсії, виплату якої розпочато з листопада 2021 року. Одночасно Головним управлінням нараховано доплату (заборгованість по пенсії) за період з 01 грудня 2019 року по 31 січня 2022 року в розмірі 170 935,11 грн, що підтверджується листом Головного управління від 23 листопада 2021 року №14560-14261/Н-02/8-0200/21 та доданими розрахунками до нього.

Крім цього, рішенням Вінницького оружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 120/18133/21-a, яке 04 березня 2022 року набрало законної сили, дії ГУПФ у Вінницькій області визнано протиправними щодо обмеження ОСОБА_1 максимального розміром пенсії під час перерахунку та виплати з 01 грудня 2019 року.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 120/18133/21-a, яке 03 березня 2022 року набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснено з 01 грудня 2019 року перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум, а також нараховано суму заборгованості по пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 31 березня 2022 року в розмірі 86 524,64 грн, що підтверджується доданим до позовної заяви листом Головного управління від 21 березня 2022 року №0200-0202-8/16583.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі № 120/5168/22, яке 30 вересня 2022 року набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснено з 01 березня 2022 року перерахунок пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», а також нараховано суму заборгованості по пенсії за період з 01 березня 2022 року по 30 вересня 2022 року в розмірі 20 461,35 грн, що підтверджується доданим до позовної заяви листом Головного управління від 14 жовтня 2022 року № 8203-8251/H-02/8-0200/22.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі № 120/8463/23, яке 08 вересня 2023 року набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснено з 01 березня 2023 року перерахунок пенсії позивача з рахуванням нарахованої індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум, а також нараховано суму заборгованості по пенсії за період з 01 березня 2023 року по 30 вересня 2023 року в розмірі 24 945,20 грн, що підтверджується доданим до позовної заяви листом Головного управління від 19 вересня 2023 року №15994-14611/11-02/8-0200/23.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2024 року у справі №120/7336/24, яке 02 вересня .2024 набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснено з 01 березня 2024 року перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, встановленої постановою КМУ №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», а також нараховано суму заборгованості по пенсії за період з 01 березня 2024 року по 30 вересня 2024 року в розмірі 16 500,40 грн, що підтверджується доданим до позовної заяви листом Головного управління від 13 вересня 2024 року № 13099-12083/H-02/8-0200/24.

Своїм листом від 18 лютого 2025 року №2300-1773/Н-02/8-0200/25 відповідач підтвердив факт наявності заборгованості по пенсії. Зазначив, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року у справі за №120/8606/21-а нараховано доплату в розмірі 170 935,11грн.; на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі за №120/18133/21-а нараховано доплату в розмірі 86 524,64грн.; на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі за №120/5168/22 нараховано доплату в розмірі 20 461,35 грн.; на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2023 року у справі за №120/8463/23 нараховано доплату в розмірі 24 945,20 грн.; на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31 липня .2024 у справі за №120/7336/24 нараховано доплату в розмірі 16 500,40 грн. А також відповідач повідомив про відсутність бюджетних асигнувань на погашення заборгованості та про відсутність підстав для виплати майнової, моральної шкоди та інфляції і таким чином відмовив в задоволенні заяви.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією та законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями належності справ до цивільної юрисдикції є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захистити шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративним судам як справи незначної складності підсудні також спори про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг (п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України).

Частина перша статті 4 КАС України визначає, що публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2); а суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (зокрема без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, зокрема на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7).

За змістом наведених правових норм справами адміністративної юрисдикції є публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але й їх виникнення щодо виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій (крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення). Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір і щодо особи, яка звернулася до суду. Прийняте суб`єктом владних повноважень під час виконання управлінських функцій рішення, вчинені дії або бездіяльність безпосередньо стосуються правового статусу (прав, законних інтересів, свобод, обов`язків) цієї особи.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначав, що ГУ ПФ України у Вінницькій області не виплатило йому належний розмір пенсії на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду по справах № 120/8606/21-а, № 120/18133/21-а, № 120/5168/22, № 120/8463/23, №120/7336/24 про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням індексу інфляції, які набрали законної сили.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 263 КАС України справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №750/1668/17 (провадження № 14-599цс18), від 03 липня 2019 року у справі №750/1591/18-ц (провадження № 14-261цс19) спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсій та інших соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

У постановах від 04 березня 2020 року у справі №757/63985/16 (провадження №14-556цс19) від 29 січня 2020 року у справі №127/3233/19 (провадження № 14-588цс19) Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок, що суди помилково визначили предметну юрисдикцію спору, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, оскільки не врахували, що спір щодо недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

У постанові від 09 лютого 2021 року у справі №520/17342/18 (провадження № 14-158цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист та/або відновлення будь-якого права судом здійснюється шляхом ухвалення судового рішення як акту правосуддя. Однак судове рішення, незважаючи на те, що має ознаки нормативності, не породжує жодних правовідносин чи прав та/або обов`язків, а лише шляхом застосування відповідного способу захисту права, визначеного законом або договором, трансформує права та/або зобов`язання учасників правовідносин в іншу, прийнятну для позивача форму.

Зокрема, наявність судового рішення про відновлення прав на грошові суми (соціальні виплати), не нараховані та/або не виплачені як доходи, не змінює правової природи правовідносин учасників цього спору, оскільки за своєю юридичною природою рішення суду не породжує нових прав та/або зобов`язань, а як спосіб захисту порушеного права на їх отримання лише трансформує та/або підтверджує існуючі зобов`язання з їх виплати у спосіб, обраний позивачем.

Спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Відповідні висновки в аналогічних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №552/945/21, провадження № 61-16540св21, від 28 червня 2023 року у справі №750/4724/21, провадження №61-1327св23, від 08 березня 2023 року у справі №570/4129/20, провадження № 61-14586св21.

Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних, передбачене статтею 625 ЦК України, є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги, а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 лютого 2021 року у справі №520/17342/18, провадження № 14-158цс20, дійшла висновку про те, що ураховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

За результатом аналізу частини 5 статті 21, частини 1 статті 19 КАС України у їх поєднані можна дійти висновку, що юрисдикція спору про відшкодування шкоди із суб`єкта владних повноважень визначається як за правовою природою правовідносин, зокрема публічно-правових, так і у зв`язку з тим, чи пред`явлено позов про відшкодування шкоди в одному проваджені з вимогою про вирішення публічно-правового спору.

Ураховуючи те, що вимоги ОСОБА_1 щодо перерахунку і виплати пенсії розглянуті адміністративним судом, та його вимоги у даній справі по суті є вимогами про стягнення недоотриманих сум пенсії, інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України, тож цей спір за своїм характером також підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Ураховуючи викладене, колегія суддів виснує, що спір, який виник між сторонами у цій справі, повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, натомість суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що цей позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2025 року скасувати.

Закрити провадження у цивільній справі № 127/6553/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_1 право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови на звернення до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Судові витрати, понесені Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді В. В. Сопрун

В. П. Рибчинський