Справа №295/6003/25
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

22.07.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Біднина О.В.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити юридичний факт батьківства, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник зазначає, що проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 . Мати - ОСОБА_2 зареєструвала в органах державної реєстрації актів цивільного стану факт народження зазначивши власне прізвище сина, а також в графі батько, вказала ім`я по - батькові ОСОБА_1 , проте прізвище вказала власне, а саме - «батько» ОСОБА_3 , однак весь час він брав участь у вихованні сина, підтримував постійний зв`язок, допомагав матеріально та порадами. З початку повномасштабної війни сина було мобілізовано та направлено на навчання за кордон, а в подальшому проходити військову службу у військову частину НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , під час проходження якої заявник ОСОБА_1 також тісно підтримував зв`язок із сином, допомагав матеріально, відсилав продукти харчування, окремі елементи військового екіпірування. Листом №4175 від 07.09.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 було повідомлено що ОСОБА_3 зник безвісти та одночасно зазначено, що провести пошукові заходи з метою встановлення місцезнаходження та евакуації ОСОБА_3 не можливо у зв`язку з тим, що район населеного пункту Залізне (Бахмутського району, Донецької області) перебуває під контролем збройних формувань російської федерації. В той же час, тобто 07.09.2024 року, як зазначає заявник, йому повідомили про можливе перебування тіла вбитого сина у морзі в смт. Озерне Житомирського району, прибувши до якого та зустрівшись з ОСОБА_2 дізнався, що матір підписала документ про впізнання тіла, як тіло вбитого сина - ОСОБА_3 , в подальшому у закритій труні 09.09.2024 року відбувся похорон ОСОБА_3 , організацією якого займалось місцеве ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Метою встановлення батьківства заявник зазначив необхідність встановити, чи дійсно загинув його син, чи дійсно саме він похований на кладовищі у с. Гандзинка, встановити обставини його загибелі та доставлення тіла додому, також можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження по якому проводиться досудове розслідування за фактом смерті сина ОСОБА_3 , а також заявником зазначено за мету бажання привести власні документи, у тому числі й військово - облікові у належний лад, зокрема у разі підтвердження ним факту загибелі сина, заявник має певні гарантії від держави щодо звільнення від мобілізації, щодо права виїзду за кордон на лікування, оскільки має інвалідність.

Ухвалою суду від 15.05.2025 року подана заява була залишена без руху із зазначенням недоліків, які заявнику необхідно було усунути шляхом приведення заяви у відповідності з вимогами ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

На виконання вищевказаної ухвали суду, заявником подано заяву про усунення недоліків, однак при повторному вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, які можуть встановлюватись в судовому порядку, визначено в частині першій статті 315 ЦПК України.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Порядок встановлення факту батьківства регламентований ст. 130 Сімейного кодексу України, зі змісту якої вбачається, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Отже, в порядку окремого провадження може бути подана і розглянута заява про встановлення факту батьківства у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини.

Статтею 125 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини; якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

За правилом ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду; підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України; позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини; позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

В пункті 4 постанови Пленум Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.

Виходячи із системного аналізу наведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що особа, яка вважає себе батьком дитини, має право звернутись до суду в порядку ст. 128 СК України з позовом про визнання батьківства.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику його право на звернення до суду із позовною заявою в порядку ст. 128 Сімейного кодексу України про визнання батьківства на загальних підставах в порядку позовного провадження з дотриманням вимог ст. 175 ЦПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що учасником даної справи ні в порядку окремого, ні в порядку позовного провадження не може бути Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Належним відповідачем за позовом повинна бути особа, яка є законним представником дитини, призначеним її опікуном (піклувальником) за наявності або відповідний орган опіки та піклування, представлений належною юридичною особою.

Підстави за наявності яких суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, визначені ч. 1 ст. 186 ЦПК України. Зокрема, п. 1 ч. 1 вказаної статті передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши зміст заяви про встановлення факту батьківства, обставини, на які посилається заявник, беручи до уваги, що заявлені ОСОБА_1 вимоги не можуть бути розглянуті судом у порядку окремого провадження цивільного судочинства, тому у відкритті провадження за заявою слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 186, 293, 315 ЦПК України, статтями 125, 126, 128, 130 Сімейного кодексу України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства, поданою в порядку окремого провадження.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення до суду із позовною заявою на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В. Біднина