Провадження № 2о/205/16/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заінтересовані особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 грудня 2024 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року заяву залишено без руху і запропоновано заявникові усунути недоліки з дотримання вимог п. 2 ч. 3 ст. 175, абз. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких заявником 30 грудня 2024 року було подано виправлену заяву.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2025 року заяву було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року від Центрального ВДРАЦС управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витребувано актовий запис про смерть ОСОБА_4 .

Заявник у своїй заяві посилалася на те, що з 2012 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила дочку, ОСОБА_2 , проте відомості про батька в актовому записі про її народження зазначені за вказівкою матері. Спільне життя ОСОБА_1 і ОСОБА_4 не склалося, проте він завжди дбав про дочку, піклувався про неї та не заперечував своє батьківство. У липні 2024 року заявниці стало відомо, що під час бойових дій ОСОБА_4 загинув. Вона звернулася до Новомосковського районного відділення КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи», висновком якого засвідчено наявність біологічного споріднення між малолітньою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 . Просила встановити факт батьківства ОСОБА_4 відносно неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направила.

Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у своїй заяві до суду справу просила розглядати за відсутності представника та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті у ході судового розгляду справи докази, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила дочку, ОСОБА_2 (а.с. 9), відомості про батька в актовому записі про народження внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері (а.с. 10).

Згідно з відомостями Центрального ВДРАЦС управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено актовий запис про смерть № 11851 від 18 липня 2024 року (а.с. 89).

Відповідно до висновку експерта № 2301-МГ від 30 вересня 2024 року за результатами судово-медичної експертизи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вірогідністю 99,9999 % може бути біологічним батьком дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-18).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 СК України.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Пунктом 15 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Враховуючи надані та здобуті в ході розгляду справи докази, оцінюючи їх сукупності, суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити факт батьківства ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням приписів ч. 7 ст. 294 ЦПК України судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., який було сплачено заявником при поданні заяви до суду, підлягає віднесенню за рахунок заявника.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 223, ч. 7 ст. 294 ст.ст. 263, 264, ч.ч. 1-7 ст. 265, ст. 315, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: