Справа № 146/1839/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

представника позивача за первісним позовом

та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первіним позовом та

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2025 року в провадження судді Скаковської І.В., після задоволення заяви про самовідвід судді Мороза І.С., надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Позов мотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі з 11 лютого 2011 року. 21 жовтня 2021 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. В період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за спільні кошти придбали автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, незважаючи на те, що вказаний автомобіль зареєстрований на відповідача. Зважаючи на те, що спірний автомобіль знаходиться у володінні відповідача, позивач просить ухвалити рішення яким поділити автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, об`єм двигуна № 1896 см3, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (дата реєстрації 9 серпня 2019 року, ТСЦ № 1845), наділивши даний автомобіль у власність відповідача ОСОБА_4 та стягнувши на користь ОСОБА_3 компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль у розмірі 114550,08 грн та судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року відкрито провадження по справі.

16 січня 2025 року представник ОСОБА_4 адвокат Якимчук М.М. звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позов мотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано виконкомом Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Після реєстрації шлюбу сторони почали проживати у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , яка належить матері відповідачки. За період шлюбу сторони придбали ряд майна :в 2013 році було придбано гараж НОМЕР_3 , який розташований на території Обслуговуючого кооперативу «ГБТ`Шуліка», користувачем гаражу та членство в кооперативі було оформлено на відповідачку; в 2013 році було придбано причіп «Палич» ПГМФ , який було зареєстровано на відповідчку; в 2019 році сторонами було придбано автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, який було зареєстровано на позивача; в 2018 році сторонами було придбано плойку PHILIPS HPS950/00, яка знаходиться у квартирі за адресою : АДРЕСА_1 ; в 2018 році сторонами було придбано блендер погружний TEFAL HB 653838, який знаходиться у квартирі за адресою : АДРЕСА_1 ; в 2018 році було придбано епілятор PHILIPS SС1994/00, який знаходиться у квартирі за адресою : АДРЕСА_1 ; в 2018 році сторонами було прридбано HUAWEL, з рядом програмних продуктів, які були на нього встановлені та додатковим сервісом, який знаходиться у квартирі за адресою АДРЕСА_1 ; в 2021 році сторонами було придбано холодильник «GORENJE RK 6191 ES4», який знаходиться у квартирі за адресою : АДРЕСА_1 , інша побутова техніка, яка знаходиться у квартирі за адресою АДРЕСА_1 ; інша побутова техніка, яка знаходиться у квартирі за адресою АДРЕСА_1 . 21 жовтня 2021 року згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва шлюб між сторонами був розірваний. Після припинення шлюбних стосунків сторонами було погоджено, що автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску залишається за ОСОБА_4 , а інше майно за ОСОБА_3 . Просить визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя : гараж НОМЕР_3 , який розташований на території Обслуговуючого кооперативу «ГБТ «Шуліка»; причіп «Палич» ПГМФ; автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ; плойку PHILIPS HPS950/00, блендер погружний TEFAL HB 653838; епілятор PHILIPS SC1994/00; смартфон HUAWEL; холодильник «GORENJE НОМЕР_4 », визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу майна подружжя право власності на автомобіль ««Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . Визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя право власності на гараж НОМЕР_3 , який розташований на території Обслуговуючого кооперативу «ГБТ «Шуліка»; причіп «Палич» ПГМФ; плойку «PHILIPS HPS950/00», блендер погружний TEFAL HB 653838; епілятор PHILIPS SC1994/00; смартфон HUAWEL; холодильник «GORENJE RK 6191 ES4». В порядку поділу майна подружжя з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнути грошову компенсацію 1/2 частини вартості спільного сумісного майна в розмірі 50000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат Руденко О.А. первісний позов підтримала повністю. Просить поділити автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, об`єм двигуна № 1896 см3, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , виділивши даний автомобіль у власність відповідача ОСОБА_4 та стягнувши на користь ОСОБА_3 компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль у розмірі 114550,08 грн та судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви, заяви про забезпечення позову та витрат за послуги експерта. Даний автомобіль придбаний сторонами в шлюбі, оцінка автомобіля проведена належним чином. Наголосила, що після накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Caddy», він був відповідачем реалізований. В зустрічному позові просить відмовити, не доведено, що плойка, блендер, епілятор, смартфон, холодильник, придбані у шлюбі. Подані чеки до зустрічного позову не вказують ким придбане дане майно. Причіп «Палич» поділу не підлягає, оскільки не доведена його наявність. Гараж 171, який розташований на території Обслуговуючого кооперативу «ГБТ «Шуліка» не підлягаєи поділу, оскільки належить іншій оосбі, яка не є стороною у справі. Автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску підлягає поділу.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Якимчук М.М. вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов просить задовольнити повністю. Оцінка автомобіля не відповідає дійсності, оскільки проводилась без огляду транспортного засобу. Вважає, що до зустрічної позовної заяви достатньо додано доказів про придбання майна сторонами у шлюбі, а саме додано чеки на майно та документи на гараж.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с.14).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2023 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.15).

За час перебування в шлюбі сторони придбали автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, об`єм двигуна № 1896 см3, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_4 .

Так, відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК Українивстановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна» від 21.12.2007р. №11).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 по справі № 209/3085/20, висловила правову позицію, згідно якої згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч.4 ст. 71 СК УКраїни згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч.2 ст. 364 ЦК України, змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо. Крім того, Велика Палата Верховного Суду констатувала помилковість висновку суду про те, що стягнення на користь позивачки компенсації за її частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя становитиме для відповідача надмірний тягар. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність відповідача на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини.

Відповідно до висновку звіту про оцінку № 221/24 від 23 листопада 2024 року ринкова вартість КТЗ «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 229550,16 грн (а.с.51-55).

Під час судового розгляду було встановлено, що спірний автомобіль ОСОБА_4 було відчужено, проте дана обставина не є перешкодою для вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене вище, з відповідача на користь позивача належить стягнути в рахунок компенсації 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 114550,08 гривень.

Щодо вимог зустрічного позову про поділ майна подружжя, суд приходить до наступного.

До зустрічного позову були додані :товарні чеки; копії свідоцтва про народження; відповідь на адвокатський запит з обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельне товариство «Шуліка».

Згідно із ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Види майна, які є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, визначено в ст. 57 СК України, зокрема згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.

Якщо ж заява одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Така позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6 ст.81 ЦПК України).

Докази у справі відповідно до положень ст.89 ЦПК України оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності.

Щодо визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя на гараж 171, який розташований на території Обслуговуючого коооперативу «ГБТ «Шуліка», плойки PHILIPS HPS950/00, блендера погружного TEFAL HB 653838, епілятора «PHILIPS SС1994/00», смартфона «HUAWEL», холодильника «GORENJE НОМЕР_4 » представником відповідача за первісним та позивачем за зустрічним позовом не надано суду жодного належного та допустимого доказу.

Разом з тим, з відповіді ОК ГБТ "Шуліка" видно, що гараж належить ОСОБА_5 , яка є членом кооперативу, сплачує внески з 2021 році по даний час (а.с. 179).

Надані ОСОБА_4 чеки не є достатнім доказом, що зазначений у них товар був придбаний сторонами.

Щодо визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя на причіп «Палич» ПГМФ також позивачем за зустрічним позовом доказів не надано. Ухвалою Томашпільського районого суду від 07 квітня 2025 року відповідь на адвокатський запит з Головного сервісного центру МВС України залишено без розгляду.

Щодо визнання об`єктом спільної власності подружжя на автомобіль «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, об`єм двигуна № 1896 см3, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , як зазначено вище даний автомобіль придбано сторонами у шлюбі, що ними не заперечується.

Оскільки ОСОБА_4 не доведено наявність вищезазначеного майна, окрім автомобіля підстав стягувати з ОСОБА_3 50000 грн компенсації немає.

Також суд звертає увагу, що представник позивача за зустрічним позовом жодних інших доказів на підтвердження обставини належності рухомого майна до спільного майна подружжя не надає та не зазначає обставин та мети придбання такого майна. При цьому з переліку майна не вбачається обставин його придбання, зокрема, того, що таке майно було придбане подружжям під час перебування у шлюбі.

Твердження представника позивача за зустрічним позовом про те, що звіт про вартість автомобіля є незаконним, суд виходить з наступного.

Відчуження одним із подружжя спільного майна за ціною, нижчою за ринкову вартість цього майна, без згоди на таку вартість іншого з подружжя є порушенням права цього подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни, а також є проявом недобросовісності відчужувача, що позбавляє іншого з подружжя права на виплату компенсації на майно.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а в разі недосягнення згоди - з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли під час розгляду вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 вказувала, що з метою захисту порушеного права власності одного з подружжя при відчуженні іншим з подружжя спільного майна без отримання відповідної згоди, визначаючи розмір грошової компенсації частини вартості спірного майна, стягненню у вигляді компенсації підлягає дійсна (ринкова) вартість відчуженого майна або ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Визначаючи розмір грошової компенсації вартості транспортного засобу, суд керувався визначенним звітом висновком оцінювача № 221/24 від 23 листопада 2024 року, ринковою вартістю КТЗ «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату оцінки яка складає 229550,16 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведення презумпції спільного сумісного майна подружжя та не підтвердження належності такого майна до спільного сумісного майна подружжя, також недоведення будь-якого правового зв`язку сторін з указаним майном, тому таке майно не може бути визнано спільним сумісним майном подружжя та розділене між сторонами, тому у задоволенні зустрічної позовної вимоги слід відмовити.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, 605 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 3700 грн за послуги експерта-оцінювача.

Оскільки при зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в більшому розмірі сумі 1406,50 грн., суд вважає необхідним відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» повернути з державного бюджету 180,34 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції УКРПОШТА №ПН 55 від 21 жовтня 2024 року.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України ст. 368, 369 ЦК України, п. п. 23-25, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсний та поділ спільного майна подружжя, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 88, 154, 209, 212 -215 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Первісний позов представника позивавча ОСОБА_3 адвоката Руденко Олени Анатоліївни до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2008 року випуску, об`єм двигуна № 1896 см3, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (дата реєстрації 9 серпня 2019 року, ТСЦ № 1845), виділивши даний автомобіль у власність ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль у розмірі 114550,08 грн (сто чотирнадяцять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 08 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1211,20 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, 605 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 3700 грн за послуги експерта-оцінювача.

Повернути позивачу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 з державного бюджету 180,34 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно квитанції УКРПОШТА №ПН 55 від 21 жовтня 2024 року.

У задоволенні зустрічного позову представника ОСОБА_4 адвоката Якимчука Михайла Миколайовича до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів дня його проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 22 липня 2025 року