УХВАЛА

22 липня 2025 року

м. Київ

справа № 128/1464/24

провадження № 61-8851ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22 квітня 2024 року вказана позовна заява залишена без руху, а позивачу було надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування матеріальної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що він не позбавлений права повторного звернення до суду з цією позовною заявою, після усунення обставин, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 04 вересня 2024 року подав до Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: надання заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження та надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області

від 14 травня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, виходив з того, що особа, які подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, а також апеляційна скарга повинна бути підписана особою, яка її подає, або представником такої особи.

05 липня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду

від 31 жовтня 2024 року (надійшла до суду 11 липня 2025 року), в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення суду, передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

У відповідності до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною

і повертається позивачеві.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 11 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22 квітня 2024 року вказана позовна заява залишена без руху, та надано строк для усунення її недоліків.

06 травня 2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява щодо виконання ухвали від 22 квітня 2024 року, до якої ОСОБА_1 долучив договір на виконання будівельних робіт та позовну заяву. Інші недоліки позову, в тому числі

й щодо сплати судового збору, відповідно до ухвали суду усунуті не були.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу ОСОБА_1 , якому роз`яснено, що він не позбавлений права повторного звернення до суду з цією позовною заявою, після усунення обставин, що стали підставою для повернення позовної заяви.

04 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2024 року, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 вересня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: надання заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження та надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

30 вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 надіслав до Вінницького апеляційного суду клопотання про звільнення його від сплати судового збору, та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Як на підставу звільнення від сплати судового збору посилається на Відомості

з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 20 березня 2024 року, згідно яких за період з 1 кварталу 2023 року по

4 квартал 2023 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відсутня та на довідку Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31 березня 2023 року № 1225-0200-0206-11 про те, що ОСОБА_1 пенсію та інші виплати не отримує (субсидію, пільги).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків апеляційної скарги на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2024 року, установивши скаржнику п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали.

На виконання вимог вказаної ухвали від 03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 надав документ під назвою «Щодо виконання ухвали від 03.10.2024», який обґрунтований такими висловлюваннями:

«Ознайомившись зі змістом цієї ухвали суду, вважає, шо така ухвала не підлягає до задоволення»;

- зазначив, що в іншій справі за номером 128/1795/20 суд звільнив його від сплати на підставі аналогічної довідки»;

- «просить суд повторно розглянути його заяву щодо звільнення його від сплати судового побору та врахувати висновки Верховного Суду та зупинити тиск на його апеляційні скарги».

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області

від 14 травня 2024 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Суд апеляційної інстанції вказав, що інформація, яка міститься у поданих ОСОБА_1 документах (Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, довідка Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 1225-0200-0206-11від 31 березня 2023 року) не підтверджує факту скрутного матеріального стану заявника, а лише свідчить про те, що він не є пенсіонером, і не звертався за призначенням субсидії або для її призначення відсутні підстави визначені законом.

Довідка про відсутність доходів за перший квартал 2023 року - четвертий квартал 2023 року не є беззаперечним і достатнім доказом скрутного майнового стану заявника та не підтверджує достовірність тієї обставини, що останній не може сплатити зменшений судовий збір у розмірі 400,00 грн. Інших доказів, які

б підтверджували майновий стан особи, суду апеляційної інстанції не надано.

Верховний Суд погоджується з висновком Вінницького апеляційного суду, що визначений судом розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду у сумі 400,00 грн не є надмірним та не свідчить про наявність перешкод

у доступі до правосуддя.

Аналогічний правовий висновок міститься також і в ухвалі Верховного Суду

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

від 21 березня 2023 року у справі № 905/1630/15 (провадження № 61-3022ск23).

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком Київського апеляційного суду про те, що оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційну скаргу необхідно визнати неподаною і повернути заявнику.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої стаття 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

За своїм змістом перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду апеляційної та касаційної інстанції скарг на судові рішення.

Судовий збір сплачується за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір» на день його сплати.

У статті 5 Закону зазначено вичерпний перелік осіб та вимог, які звільняються від його сплати.

Відповідно до статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вінницький апеляційний суд вірно вказав, що вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не виконанні, недоліки не усунуті, судовий збір не сплачено.

Крім того, Вінницький апеляційний суд вказав, що апеляційна скарга не підписана ОСОБА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року у справі 930/191/23 дійшла висновку про те, що підпис має бути розташований після основного тексту документа для підтвердження дійсного волевиявлення особи та згоди з його змістом та послалася на таке:

Підпис - це графічний знак або набір знаків, який особа ставить на документі для підтвердження його автентичності, згоди або авторства (пункт 36 Постанови).

Зазвичай підпис розташовується у кінці документа після його основного тексту та відомостей про додатки (у разі їх наявності) (пункт 37 Постанови).

Наведене зумовлене тим, що підпис ідентифікує автора і слугує задля підтвердження того, що особа, яка його підписала, ознайомлена із документом і погоджується з його змістом. В юридичному сенсі, підпис є підтвердженням певної дії, угоди чи зобов`язання і надає документу юридичну силу (пункт 38 Постанови).

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу «на конструкцію нормативного регулювання суспільних відносин, передбачену в ЦПК України. Стаття 356 ЦПК України, яка регламентує форму і зміст апеляційної скарги, передбачає певну послідовність викладу законодавчих приписів. Законодавець передусім зазначає, що апеляційна скарга подається у письмовій формі (частина перша цієї статті); далі - про те, що особа, яка подає апеляційну скаргу, має зазначити найменування суду, до якого подається скарга (пункт 1 частини другої), повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу (пункт 2). Наприкінці особа має зазначити перелік документів та інших матеріалів, що додаються (пункт 9).

Лише після викладення нормативних вимог до змісту апеляційної скарги у частині третій наведеної статті Кодексу закон урегульовує, що таке процесуальне звернення має бути підписано заявником.

Тож лише після визначення всього обсягу обов`язкової інформації, згаданої

у частині другій статті 356 ЦПК України, законодавець указує на те, що апеляційна скарга має бути підписана особою, яка її подає, або представником такої особи.

За наведеною логікою побудови згаданої статті процесуального закону підпис особи, яка звертається з процесуальним документом до суду, підсумовує викладене вище за текстом, що тим самим унаочнює погодження з усім тим, що в ньому наведено. Хоча формально у процесуальному законі немає формалізованої вимоги щодо розташування місця накладення підпису заявника (автора звернення), проте це випливає із його змісту і духу закону.

Наміром законодавця було структурувати вимоги до апеляційної скарги не лише

у змістовному (перелік певної інформації, яку особа, що подає апеляційну скаргу, має викласти), а й логічно-послідовному (хронологічному) контексті (найменування суду, до якого подається апеляційна скарга, не повинне зазначатися наприкінці апеляційної скарги; а отже й підпис особи, яка подає апеляційну скаргу, чи її представника не має розташовуватися на початку апеляційної скарги).

Викладене не лише забезпечує логічність, послідовність і зрозумілість викладу змісту апеляційної скарги, але й слугує запобіжником від зловживання учасниками процесу своїми процесуальними правами, оскільки унеможливить виникнення такої ситуації, коли в одному разі заявник стверджуватиме, що процесуальний документ ним підписаний, а в іншому разі - ні.

Сформульований принцип гарантуватиме однозначність правових наслідків подання апеляційної скарги та унеможливлюватиме неоднозначне тлумачення його змісту іншими учасниками справи.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що апеляційна скарга, подана від імені ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 травня 2024 року, містить графічне відображення підпису, розташоване у лівому верхньому куті першої сторінки перед текстом зазначеної скарги, тобто не підписана скаржником після викладу тексту цієї скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява

№ 28249/95, § 53).

Верховний Суд зазначає, що ухвала про повернення апеляційної скарги в зв`язку

з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є обмеженням заявника у праві доступу до суду, оскільки апеляційний суд не позбавив заявника права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, сплатити судовий збір у встановленому законом порядку відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» або подати належним чином оформлене клопотання про звільнення від сплати судового збору та надати належні докази, які б підтвердили реальний майновий стан заявника.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 жовтня

2024 року є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Вінницького апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування майнової шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник