Єдиний унікальний номер судової справи:477/1304/23
Провадження №22-ц/812/782/25 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

14 липня 2025 року м. Миколаїв справа № 477/1304/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Полішко В.В., повний текст судового рішення складено 10 березня 2025 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

08 червня 2023 року ОСОБА_3 , діючи через свого представника адвоката Сабанова В.М., звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , який обґрунтовувала наступним.

Позивач вказувала, що є власником транспортного засобу «Mazda CX-5» VIN номер НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

22 травня 2021 року близько 19-35 години на 47 км на автодорозі М-28 в с. Сичавка Одеського району Одеської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням її чоловіка ОСОБА_4 , та автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 .Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 липня 2021 року у справі №504/2333/21 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідач під час розгляду справи вину у вчиненому визнав у повному обсязі, підтвердив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Звіту від 29 травня 2021 року №230/05-21 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, їх розмір становить 323298,01 грн, з яких вартість відновлювального ремонту 286853,92 грн, втрати товарної вартості автомобіля 36444,09 грн.

Стороною позивача проведено ремонт пошкодженого автомобіля, вартість якого відповідно до рахунку №3В-000014 від 05 червня 2021 року та ремонтної калькуляції від 05 червня 2021 року №0030/21 становить 294303,85 грн.

До того ж, сторона позивача понесла витрати: на проведення вказаної оцінки у розмірі 2500 грн, на евакуацію автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди у сумі 2520,00 грн; трансфер з місця ДТП до місця проживання 1080,00 грн; витрати на таксі у період з 24 травня 2021 року по 04 червня 2021 року у сумі 1300,00 грн; оренда транспортного засобу за період з 05 червня 2021 року по 12 липня 2021 року у сумі 23440,00 грн.

Крім цього, пошкодженням транспортного засобу було знищено його поліпшення, які було виконано незадовго до ДТП, а саме встановлення антигравійної плівки 41296,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ««Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна», яким прийнято рішення у страховій справі №38195 про виплату страхового відшкодування у загальній сумі 229000,00 грн.

Залишок невідшкодованої шкоди, завданої відповідачем ОСОБА_1 внаслідок ДТП становить 402883,94 грн 229000,00 грн = 173883,94 грн + 1000,00 грн несплаченої відповідачем франшизи, всього 174488,39 грн.

Оскільки відповідачем залишок суми не відшкодований в добровільному порядку, позивач просила стягнути його в судовому порядку.

Крім цього, позивач просила стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 17 488,39 грн, спричинену діями ОСОБА_1 , яка полягала у фактичному протиправному позбавлені її права власності на автомобіль, яке включало в себе право користування транспортним засобом. В свою чергу, відсутність автомобіля порушило нормальні життєві зв`язки позивача через неможливість (ускладнення) продовження активного громадського життя.

У відзиві на позов ОСОБА_1 просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошові кошти у сумі 102 698 грн 01 коп. та 17488 грн 39 коп. моральної шкоди.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , перевищує сплачене ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове грошове відшкодування, а тому має бути стягнуте з ОСОБА_1 на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням. А саме з відповідача, слід стягнути на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і належною позивачу страховою виплатою у розмірі 95298,01 грн.

Оскільки позивачем недоведена вартість ремонту пошкодженого автомобіля, суд визначив розмір шкоди відповідно до Звіту № 230/05-21.

Також суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги про стягнення витрат на залучення евакуатора, трансферу з місця ДТП до місця проживання, оскільки саме через дії відповідача, наслідком яких стала ДТП, позивачем були понесені зазначені витрати.

Водночас, районний суд не вбачав підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідача витрат на таксі та на оренду транспортного засобу, оскільки позивачем не обґрунтовано та не надано доказів щодо необхідності таких витрат.

Також суд не вбачав підстав для задоволення вимог про стягнення вартості знищених поліпшень автомобіля, оскільки їх вартість включена у Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу.

Щодо компенсації моральної шкоди суд зазначив, що оскільки внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 позивачеві завдана моральна шкода, розмір якої відповідачем визнається та не оспорюється, тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

В апеляційній ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосуванням норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказував, що судом безпідставно прийнято до основної підстави для відшкодування матеріальної шкоди звіт від 29 травня 2021 року №230/05-21 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, замовником якого виступала ОСОБА_3 та не прийнято до уваги звіт від 02 вересня 2021 року №12736 про оцінку вартості (розміру) збитків, замовником якого виступало ПрАТ «СК «Євроніс Україна», оскільки саме страхова компанія виплатила за ним завдану ним матеріальну шкоду позивачу ОСОБА_3 .

Крім того, відповідач зазначав, що є безробітним, багатодітним батьком, переселенцем з ОСОБА_5 , учасником бойових дій, зараз вимушений наймати квартиру для проживання разом з дружиною та дітьми у м. Південне Одеської області.

Суми, що вимагав позивач до стягнення значно завищені та необґрунтовані. Заявлений розмір збитків не є співмірним із заподіяною шкодою, обставинами справи та доходами відповідача. До розміру матеріальних збитків безпідставно включені суми, що є вищими за тих, що фактично компенсовано страховою компанією. За змістом позовної заяви розмір моральної шкоди та інших судових витрат є більшими ніж ті суми, які компенсують страхові компанії і суди у аналогічних справах.

Крім того, вказував, що судом необґрунтовано вжито заходів забезпечення позову, які є неспівмірними з розміром позовних вимог.

Правом подачі відзив на апеляційну скаргу позивач та третя особа не скористались.

З аналізу доводів апеляційної скарги слідує, що рішення суду першої інстанції в частинах відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на таксі, на оренду транспортного засобу та вартості знищених поліпшень автомобіля не оскаржується, а тому згідно положень статті 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22 травня 2021 року близько 19-35 годинина 47 км. автодороги М-28 в с. Сичавка Одеського району Одеської області з вини водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_3 , сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб «Mazda CX-5», номерний знак НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_3 .

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області 26 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинення вказаного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу від 29 травня 2021 року №230/05-21 вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Mazda CX-5», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження за станом на дату оцінки, становить 323298,01 грн (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування): вартість відновлюваного ремонту складає 286853,92 грн., втрата товарної вартості - 36444,09 грн (а.с. 60-77).

Згідно акту №БМБ/- 22/05/21 від 22 травня 2021 року, товарного чеку від 22 травня 2021 року та квитанції від 22 травня 2021 року позивачем сплачені послуги евакуатора з місця події та трансферуз місця ДТП до місця проживання у сумі 2520,00 грн та 1080,00 грн відповідно.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №200644724.

Відповідно до повідомлення ПрАТ «СК «Євроінс України» від 08 вересня 2021 року №3433/ДВ3 на адресу ОСОБА_3 за страховим випадком, що стався 22 травня 2021 року, згідно з договором № ЕР200644724 та страховим актом №381195/21, страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 129000,00 грн на підставі звіту №12736. Розмір матеріального збитку на підставі звіту №12736 складає 234715,68 грн без урахуванням ПДВ. Розмір страхового відшкодування по Полісу №ЕР №200644724 в межах ліміту відповідності страховика складає 130000,00 грн, було зменшено на розмір франшизи 1000,00 грн. Крім цього, згідно з договором №200644724 та страховим актом №41269/21 ПрАТ «СК «Євроінс України» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 100000,00 грн в межах ліміту по договору №200644724 (а.с. 53).

Згідно платіжної інструкції від 15 вересня 2021 року № 11412 ПрАТ «СК «Євроінс України» на рахунок ОСОБА_3 перераховано страхове відшкодування згідно з Актом №38195/21 від 15 вересня 2021 року у сумі 129000,00 грн (а.с. 167).

Крім цього, як вбачається з платіжної інструкції від 15 вересня 2021 року № 11488 позивачу страховиком на рахунок ОСОБА_3 перераховано страхове відшкодування згідно з Актом №41269/21 від 15 вересня 2021 року у сумі 100000 грн (а.с. 168).

Тобто, страховиком було виплачено позивачу страхове відшкодування на загальну суму 229 000,00 грн.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції за клопотання сторони відповідача було витребувано з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» матеріали страхової справи № 38195.

В матеріалах страхової справи наявні, зокрема акт №БМБ/- 22/05/21 від 22 травня 2021 року та товарний чек від 22 травня 2021 року про вартість та сплату позивачем послуг евакуатора з місця події в сумі 2 520 грн, звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу від 29 травня 2021 року №230/05-21, складений за замовлення позивача та звіт №12736 від 02 вересня 2021 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складений на замовлення ПрАТ «Євроінс Україна»

Відповідно до звіту №12736 від 02 вересня 2021 року вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження за станом на дату оцінки, становить 277472, 81 грн (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування) та 234 715 грн 68 коп. без урахування ПДВ. У звіті також вказано, що у вартість (розмір) збитків не включена втрата товарної вартості (ВТВ) (підстава ст. 32 п. 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів). Ринкова вартість автомобіля становить 641760, 45 грн.

З розрахунку №38195/21 суми страхового відшкодування та повідомлення ПрАТ «СК «Євроінс України» від 08 вересня 2021 року №3433/ДВ3 на адресу ОСОБА_3 за страховим випадком, убачається, що розмір страхового відшкодування страховиком розрахований за вартістю (розміром) збитків на підставі звіту №12736 від 02 вересня 2021 року.

Вказаний звіт №12736 та розрахунок суми страхового відшкодування позивач не оскаржувала.

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Згідно з нормами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»від 01 липня 2004 року №1961-IV (далі Закон №1961-IV) передбачав, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону №1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Положеннями пункту 32.7 статті 32 Закону №1961-IV передбачено, що не відшкодовується відповідно до цього Закону страховиком або МТСБУ шкода, пов`язана із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що вартість збитку становить 323 297 грн 01 коп., що визначена оцінювачем у звіті №230/05-21.

Враховуючи сплату страховою компанією страхового відшкодування у сумі 229 000 грн, суд вважав, що ОСОБА_1 , як особа, яка спричинила шкоду, повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) та суму франшизи (1000 грн), що загалом складає 95 298 грн 01 коп. (323 297 грн 01 коп., - 229 000 грн + 1000 грн).

Колегія суддів не з усіма висновками суду погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам законодавства.

Досліджені докази свідчать, що страховик відповідача виплатив страхове відшкодування позивачу розрахувавши розмір матеріального збитку на підставі Звіту №12736.

Позивач незгоду з таким звітом не висловлювала та, після його складення на замовлення страховика, не зверталася до експертних установ для проведення експертизи, фактично погодилася з ним.

Також суд не встановив того, що під час проведення ремонтних робіт позивач понесла витрати із сплати ПДВ.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на заперечення відповідача та не врахував вказаних обставин, тому помилково розрахував вартість спричиненої шкоди за звітом №230/05-21, а не за звітом №12736.

У зв`язку з цим, з відповідача, як винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням без урахування ПДВ. Вказана сума, на думку колегії суддів, становить 6 715 грн 68 коп. (234 715 грн 68 коп. 229 000 грн + 1000 грн (франшиза).

Крім того, оскільки згідно пункту 32.7 статті 32 Закону №1961-IV не передбачено відшкодування відповідно до цього Закону страховиком шкоди, пов`язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу, то така шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вказана сума, на думку колегії суддів, становить 29 875,08 грн ((641760 грн 45 коп. ринкова вартість транспортного засобу (звіт №12736) + 277 472 грн 81 коп. - вартість відновлювального ремонту(звіт №12736)) х 3,25/100).

З огляду на встановленні обставини та підстави визначення розміру заподіяної позивачці шкоди сплачена нею сума вартості оцінки проведеної на її замовленням не підлягає відшкодуванню відповідачем.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, як витрати, що не включені у розмір страхового відшкодування, на послуги з перевезення автомобіля евакуатором, так і на трансфер з місця ДТП у сумі 2 520 грн та 1 080 грн відповідно.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 40 190 грн 76 коп. (6 715,68 грн + 29875,08 грн+2520 грн+1080 грн) майнової шкоди.

Щодо відшкодування моральної шкоди

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, виходив з того, що представник відповідача визнав ці вимоги та не оспорював заявлену позивачем суму компенсації моральної шкоди.

Між тим, як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, ОСОБА_6 заперечував проти таких вимог, вважаючи розмір компенсації моральної шкоди необґрунтовано завищеним та необґрунтованим.

На думку колегії суддів, стягнутий судом розмір моральної шкоди, виходячи з обставин справи, не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, позбавлення потерпілого можливості користуватися транспортним засобом, сімейного та матеріального стану відповідача, колегія суддів вважає, що розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди позивачу є 7000 грн.

За такого вбачаються підстави для зміни рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість вжиття заходів забезпечення позову не заслуговують на увагу, оскільки ухвала суду першої інстанції, якою вжито заходи забезпечення позову у даній справі, не є предметом апеляційного перегляду.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні в бік зменшення розміру майнової та моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, оскаржуване рішення змінив, частково задовольнивши позовні вимоги позивача, то наявні підстави для часткового відшкодування позивачу понесених ним судових витрат і стягненню з позивача на користь відповідача судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 на 24, 53 %, то відповідач повинен відшкодувати позивачу судовий збір на суму 583, 25 грн.

Сума відшкодування позивачем судового збору за подання відповідачем апеляційної скарги становить 978,16 грн, що становить 60,74% від позовних вимог, в задоволенні яких позивачу відмовлено.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди 40 190 (сорок тисяч сто дев`яносто) грн 76 коп. та у відшкодування моральної шкоди 7000 (сім тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання позовної заяви у сумі 583 (п`ятсот вісімдесят три) грн 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 978 (дев`ятсот сімдесят вісім) грн 16 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 15 липня 2025 року.