Справа № 595/726/25
Провадження № 2-о/595/93/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Содомори Р.О.,

присяжних Міщанчук А.А., Сівак С.Т.,

при секретарі Присташ П.Р.,

з участю представника заявника Бахіра Р.Д.,

представника заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 Лизак М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бахір Роман Дмитрович, заінтересовані особи Бучацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи загиблим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-українській війні,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Бахір Р.Д. звернулася до суду із заявою згідно якої просить оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, загиблим ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-українській війні. Свої вимоги заявник мотивує тим, що ОСОБА_2 08.07.2023 був призваний на військову службу відповідно до Указу Президента від 24.02.2022 року № 69/2022 року. ОСОБА_2 проходив службу у Збройних Силах України, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.07.2023 року про призначення молодшого сержанта ОСОБА_2 , призваного по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаду командира відділення 2 мінометного взводу 2 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 отримав поранення в результаті ворожого обстрілу в районі населеного пункту Богданівка Донецької області. 11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 була повідомлена що її син стрілець-номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_2 зник безвісти 08 жовтня 2024 року в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області під час артилерійського обстрілу та ударів противником FPV-дронами по позиції 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Згідно акту службового розслідування № 27988кп від 24.10.2024 року проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 року № 3946А-АД «Про призначення службового розслідування для уточнення причин і умов зникнення безвісти за особливих обставин військовослужбовців НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 » встановлено, що стрілець-номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_2 разом з іншими військовослужбовцями військової частини перебував на вогневій позиції «Дим» НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 . В період з 06:00 по 06:25 08 жовтня 2024 року під час артилерійського обстрілу та ударів противником FPV-дронами по вогневій позиції «Дим» НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 було втрачено зв`язок та візуальний контакт (зникли безвісти) стрілець-номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_2 та військовослужбовці ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Причиною зникнення безвісті за особливих обставин молодшого сержанта ОСОБА_2 та військовослужбовців ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є високо інтенсивні артилерійські та мінометні обстріли, а також обстріли з використанням FVP-дронів, оснащених вибуховим пристроєм з боку противника під час виконання бойового завдання стрільцем-номером обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_2 разом з старшим сержантом ОСОБА_3 , солдатом ОСОБА_4 . Умовою, що сприяла зникненню безвісті за особливих обставин молодшого сержанта ОСОБА_2 , старшого сержанта ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 є ведення активних бойових дій солдатом ОСОБА_4 , молодшим сержантом ОСОБА_2 старшим сержантом ОСОБА_3 у складі НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 08 жовтня 2024 року в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області та активних оборонних і штурмових дій противника. Аерозвідка в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області, де відбулося зникнення, візуального та голосового контактів із молодшим сержантом ОСОБА_2 та військовослужбовцями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області з 08 жовтня 2024 року по час завершення службової перевірки не проводилась у зв`язку із безперебійною роботою ворожого комплексу радіоелектронної боротьби, що унеможливлює використання керованих літальних апаратів. На час проведення службового розслідування територія в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області, на які відбулось бойове зіткнення військовослужбовців НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 з противником є непідконтрольною Збройним Силам України. З пояснення військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , яке ним було надано в ході службового розслідування, він та солдат ОСОБА_4 були відправлені на вогневу позицію « ІНФОРМАЦІЯ_5 » НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 для здійснення пошукових та евакуаційних заходів стосовно старшого сержанта ОСОБА_3 та молодшого сержанта ОСОБА_2 , але на підході до позиції потрапили під ворожий обстріл, внаслідок якого солдат ОСОБА_4 отримав поранення в голову, впав і не подавав ознак життя. ОСОБА_5 встиг забігти в підвал будинку і доповівши обстановку по радіозв`язку, отримав вказівку від командування, відступати. Провести евакуацію солдата ОСОБА_4 та вжити пошукових заходів стосовно старшого сержанта ОСОБА_3 та молодшого сержанта ОСОБА_2 можливості не було у зв`язку з високоінтенсивними обстрілами та роботою безпілотників противника. Службовим розслідуванням неправомірних дій, які могли призвести до зникнення безвісті за особливих обставин молодшого сержанта ОСОБА_2 не виявлено. Вини ОСОБА_2 не виявлено. Зазначає, що від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання виплат передбачених законодавством, оформлення спадщини.

Ухвалою судді Бучацького районного суду від 22.05.2025 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

26 травня 2025 року на адресу суду від заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 надійшли пояснення, згідно яких військова частина НОМЕР_1 вважає, що службове розслідування про встановлення факту зникнення безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 є недостатнім доказом для встановлення судом конкретних обставин загибелі (оголошення померлим) ОСОБА_2 . Вся інформація, яка наявна у військовій частині НОМЕР_1 викладена у службовому розслідуванні, яке міститься у матеріалах справи. На сьогоднішній день щодо ОСОБА_2 жодна інша інформація не надходила. Крім того, зазначено, що військова частина не заперечує, що відповідно до ч.2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою, після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи, суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше шести місяців. Однак, згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №376 від 25.02.2025 року (зі змінами) «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» бойові дії в населеному пункті Часів Яр Донецької ведуться і по сьогоднішній день. Крім цього, зазначає, що до заяви не додано документів, які спростовують перебування в полоні Жукевича В.М.

У судовому засіданні представник заявника просив заяву задовольнити, з підстав наведених у ній.

Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви.

Представник заінтересованої особи Бучацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату та час судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа в його електронний кабінет.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками записані: ОСОБА_6 батько та ОСОБА_7 мати. Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

Із витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №176 від 08.07.2023 вбачається, що ОСОБА_2 , призваного по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 - командира відділення 2 мінометного взводу 2 мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що з 08.07.2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Із довідки №2967 від 02.04.2024 року виданої ВЧ НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 отримав поранення під час виконання ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.

Як вбачається із сповіщення сім`ї №3/8970 від 11 жовтня 2024 року адресованого ОСОБА_1 , стрілець номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант, ОСОБА_2 , 1988 року народження зник безвісти 08.10.2024 року у районі н.п. Часів Яр Донецької області під час артилерійського обстрілу та ударів противником FPV-дронами по позиції 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Із витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 інв. №158 від 10.10.2024 року 09 жовтня 2024 року вбачається, що в період з 06:00 по 06:25 08 жовтня 2024 року під час артилерійського обстрілу та ударів противником FPV-дронами по ВП «Дим» НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 було втрачено зв`язок та візуальний контакт (зникли безвісти) стрілець-помічник гранатометника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_3 , стрілець-номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_2 та стрілець-снайпер 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 . Тіла військовослужбовців не знайдено.

Як вбачається із акту службового розслідування № 27988кп від 24.10.2024 року, яке проведено згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 року № 3946А-АД «Про призначення службового розслідування для уточнення причин і умов зникнення безвісти за особливих обставин військовослужбовців НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ». В період з 06:00 по 06:25 08 жовтня 2024 року під час здійснення противником артилерійського обстрілу та ударів противником FPV-дронами по вогневій позиції «Дим» НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 було втрачено зв`язок та візуальний контакт (зникли безвісти) стрілець-номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_2 старший сержант ОСОБА_3 та солдат ОСОБА_4 .

Відомості про самовільне залишення частини, дезертирство під час бою, добровільну здачу у полон молодшим сержантом ОСОБА_2 не підтверджено, від групи цивільно-військового співробітництва штабу ВЧ НОМЕР_1 інформації не надходило. Інформації про перебування молодшого сержанта ОСОБА_2 в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння під час бойових дій 08.10.2024 не надходило.

Аерозвідка в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області, де відбулося зникнення, візуального та голосового контактів із солдатом ОСОБА_4 , молодшим сержантом ОСОБА_2 та старшим сержантом ОСОБА_3 в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області з 08 жовтня 2024 року по час завершення службової перевірки не проводилась у зв`язку із безперебійною роботою ворожого комплексу радіоелектронної боротьби, що унеможливлює використання керованих літальних апаратів. На час проведення службового розслідування територія в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області, на які відбулось бойове зіткнення військовослужбовців НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 з противником є непідконтрольною Збройним Силам України.

Причиною зникнення безвісті за особливих обставин молодшого сержанта ОСОБА_2 та військовослужбовців ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є високо інтенсивні артилерійські та мінометні обстріли, а також обстріли з використанням FVP-дронів, оснащених вибуховим пристроєм з боку противника під час виконання бойового завдання стрільцем-номером обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_2 разом з старшим сержантом ОСОБА_3 , солдатом ОСОБА_4 .

Умовою, що сприяла зникненню безвісті за особливих обставин молодшого сержанта ОСОБА_2 , старшого сержанта ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 є ведення активних бойових дій солдатом ОСОБА_4 , молодшим сержантом ОСОБА_2 старшим сержантом ОСОБА_3 у складі НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 08 жовтня 2024 року в районі населеного пункту АДРЕСА_1 та активних оборонних і штурмових дій противника.

09 жовтня 2024 року тимчасово виконуючий обов`язки командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_10 подав рапорт на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 про призначення службового розслідування за фактом зникнення безвісти 08.10.2024 старшого сержанта ОСОБА_3 , молодшого сержанта ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_4 .

З копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09 жовтня 2024 року вбачається, що молодший сержант ОСОБА_2 стрілець-номера обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, призваний по мобілізації, 08.10.2024 припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій у зв`язку із зникненням безвісти.

В рамках службового розслідування на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 року №3946А-АД відібрано пояснення у ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Згідно копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 жовтня 2024 року № 3311А-ОД, службове розслідування призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 року №3946А-АД вважати завершеним, молодшого сержанта ОСОБА_2 вважати зникли безвісти.

Також до матеріалів справи долучено довідку №402 від 20.01.2025 з якої вбачається, що молодший сержант ОСОБА_2 в період з 14.07.2023 по 04.12.2023. з 10.02.2024 по 03.03.2024, з 17.08.2024 по 08.10.2024 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч.2,ч.3 ст. 46 ЦК України).

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Разом з тим, оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом ч.2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років`та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.

Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.

У ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

При цьому, приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України»: воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».

Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».

Згідно із п. 7 ч.1 ст. 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України» збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт).

Законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зроблено висновок, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 року № 376 (далі Наказ № 376).

У Наказі № 376 зазначені: 1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: території можливих бойових дій; території активних бойових дій; території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; 2) тимчасово окуповані рф території України. Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.

Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 376, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (п.1 ч.3 ст. 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права, на якому має бути засноване судове рішення.

Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), зазначено, що держава зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути … проголошений наперед до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку (пункт 44); юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (пункт 46); юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись узятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законні очікування») (пункт 48).

За висновками Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі правила поведінки, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах «C. G. та інші проти Болгарії» від 24 квітня 2008 року (C. G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, параграф 39), «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, параграф 170)).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, параграфи 3132), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, параграф 65)).

Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття рішення російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2014 року № 15-рп/2004, одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим його культурним рівнем. Справедливість є однією з основних засад права та є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.

Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.

У даній справі встановлено, що 20 травня 2025 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, загиблим ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-українській війні, який пропав безвісти у районі населеного пункту Часів Яр Донецької області.

Згідно Наказу № 376 Часовоярська міська територіальна громада за винятком с. Богданівка Бахмутського району Донецької області, є територією активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

З огляду на те, що достовірних та беззаперечних доказів загибелі ОСОБА_2 заявником не надано, суд приходить до висновку, що оскільки за наданими до заяви документами ОСОБА_2 зник безвісти в районі населеного пункту проведення воєнних дій, який до теперішнього часу є територією активних бойових дій, відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою, зазначений у ч. 2 ст.46 ЦК України, не настав.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про оголошення особи померлою з тих підстав, що заяву подано до суду з порушенням строків, визначених частиною другою статті 46 ЦК України, тобто передчасно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бахір Роман Дмитрович, заінтересовані особи Бучацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення особи загиблим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-українській війні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 07.07.2025.

Суддя Р.О.Содомора

Присяжні А.А.Міщанчук

С.Т.Сівак