Справа № 404/6788/24
Номер провадження 2/404/1879/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд м. Кропивницького у складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

за участю секретаря Щербини А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (, вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову Міністерство юстиції України (, вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ), Державна установа «Голопристанська виправна колонія № 7» (, вул. Набережна, 1Б, с. Стара Збурївка, Голопристанський район, Херсонської області) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову Міністерство юстиції України, Державна установа «Голопристанська виправна колонія № 7» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування вимог посилається на те, що протягом 5 років та 6 місяців проходила службу в Державній кримінально виконавчій службі України, а саме: з 15.08.2017 по 17.06.2021 курсантом Академії Державної пенітенціарної служби України, з 19.06.2021 по 23.06.2021 старшим інспектором групи з мобілізаційної роботи державної установи «Голопристанська виправна колонія № 7», з 23.06.2021 по 27.09.2021 психологом відділу по роботі з персоналом державної установи «Голопристанська виправна колонія № 7», з 27.09.2021 по 01.11.2021 старшим інспектором (з професійної підготовки) відділу по роботі з персоналом державної установи «Голопристанська виправна колонія № 7», з 01.11.2021 по 21.02.2023 психологом відділу по роботі з персоналом державної установи «Голопристанська виправна колонія № 7» наказ ДУ ГВК-7 та була звільнена на підставі рапорту від 31.01.2023, свідоцтва про хворобу ДУ «ТМО МВС України по Кіровоградській області» від 16.02.2023 № 17/інші, довідки до акту огляду медико-соціальною експертною

комісією серія 12AAB № 390659 від 30.01.2023.

Вислуга років станом на 21.02.2023 у календарному обчислені 5 (п?ять) років 6 (шість) місяців 5 (п?ять) днів, у пільговому обчислені 6 (шість) років 0 (нуль) місяців 25 (двадцять п?ять) днів. Вказане підтверджується копією трудової книжки, наказом про звільнення від 21.02.2023 року №10/ос-23.

У свідоцтві про хворобу 17/інші від 16.02.2023 зазначено «Захворювання, ТАК,

пов`язані з проходженням служби в ДКВС України».

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати

професійної працездатності у відсотках серії 12АА №040579 від 30.01.2024 ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 65 (шістдесят п?ять) відсотків.

З початком повномасштабної агресії з боку росії проходила службу в державній

установі «Голопристанська виправна колонія № 7». З перших днів ця установа потрапила під тимчасову окупацію, але всі продовжували нести службу. В результаті проходження служби в таких не легких умовах відбулося порушення стану здоров?я, і встановлено другу

групу інвалідності.

Місце несення служби покинула лише після 14 травня 2022 року коли було

видано наказ «Про оголошення простою установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та медичних реабілітаційних центрів, які тимчасово знаходяться на непідконтрольній Україні території».

Від отриманого стресу під час проходження служби з`явилося захворювання - міастенія, генералізована форма. Міастенія - хронічне аутоімунне захворювання, яке характеризується зниженням м?язового тонусу і швидкою стомлюваністю. Для

генералізованої форми міастенії властиві міастенічні кризи, що характеризуються різкою слабкістю дихальних і ковтальних м?язів. Слинотеча, тахікардія, гучне і свистяче дихання - основні симптоми міастенічного кризу. Такий стан вимагає негайної медичної допомоги, інакше можливий летальний результат. Генералізована форма вимагає більш серйозного лікування з призначенням гормональних засобів, в якості допоміжної терапії рекомендовані антидепресанти, а міастенічний криз необхідно лікувати в неврологічному відділенні стаціонару. Міастенія насамперед проявляється м?язовою слабкістю, яка виникає навіть після незначних фізичних навантажень. При міастенії імунна система виробляє антитіла, які блокують або руйнують рецепторні ділянки м?язів для нейромедіатора, який називається ацетилхолін. З меншою кількістю доступних рецепторів м?язи отримують менше нервових

сигналів, що призводить до слабкості. Внаслідок запущення аутомунного процесу в організмі через пережитий стрес, почались і інші аутоімунні захворювання, такі як аутоімунний тиреоїдит - це запалення щитоподібної залози, пов?язане з антитілами до тиреопероксидази (АТПО) і до тиреоглобуліну (анти-ТГ), а також з лімфоцитарними інфільтратами в щитоподібній залозі, в результаті чого повільно розвивається гіпотиреоз.

Внаслідок отриманого професійного захворювання змушена тривалий час

проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням порушено та порушуються її нормальні життєві зв`язки, позбавлена можливості реалізувати свої звички та бажання, зокрема постійно виникають складнощі у зв`язку із загальною слабкістю, втомою, двоїнням в очах, порушенням мови, ковтання, хиткість при ходьбі. На лікування витрачаються значні кошти із загального сімейного бюджету. Протипоказане будь-яке фізичне навантаження, що значно погіршує ситуацію. Тривалий процес лікування захворювання, яке пов`язане з проходженням служби, позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя. Постійно відчуває страждання з приводу стану свого здоров`я. Окрім того, внаслідок отриманого ушкодження здоров`я, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на її душевному та фізичному станах, що позбавляє можливості вести нормальний спосіб життя. На даний час самопочуття не поліпшується, негативні зміни в житті є незворотними, усвідомлення того, що здоров`я не відновити і залишиться інвалідом на усе життя пригнічує, завдає душевного

болю та страждань. Вважає, що саме відповідач повинен відшкодовувати моральну шкоду, яка завдана втратою працездатності внаслідок захворювання, яке пов`язане з

проходженням служби. Виходячи із глибини, характеру та тривалості душевних страждань, істотності недоотриманих благ, керуючись принципом розумності та справедливості, розмір спричиненої моральної шкоди оцінюється в 400 000 гривень та розраховується наступним чином: 50*8000 (мінімальний розмір заробітної плати станом на 01.04.2024) = 400 000 грн. Саме такий розмір моральної шкоди, на думку позивача, буде еквівалентним

завданим їй моральним стражданням та достатнім для їх відшкодування (компенсації).

Представник відповідача надіслав відзив, в якому вимоги не визнав. В обґрунтування вимог зазначив, що наказом Державної установи «Голопристанська виправна колонія (№7)» №10/ОС-23 від 21.02.2023 позивачка звільнена 21.02.2023 зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 2 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» через хворобу. Підставою для звернення з даним позовом стало, те, що позивач вважає, що захворювання пов`язане з проходженням служби в ДКВС України, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №17/інші від 16.02.2023, виданим медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградсьскій області» МВС України. Позивачка стверджує, що погіршення її стану здоров`я та подальше отримання у зв`язку цим інвалідності спричинене саме роботою у Державній установі «Голопристанська виправна колонія (№7)» під час окупації внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, що розпочалась 24.02.2022. Вважає, що цивільний позов ОСОБА_2 та доводи відносно наявності порушеного права, ґрунтуються виключно на надуманих позивачем підставах та його власному розумінні як обставин справи так і норм чинного законодавства, що свідчить про відсутність будь-яких підстав для задоволення позовних вимог. Щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, відповідно до частин першої і другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Позивачкою, відповідно до вимог чинного законодавства, не наведено конкретних аргументів, зокрема, чому моральна шкода має бути стягнута судом саме у п`яти десятикратному співвідношенні із встановленим законом розміром мінімальної заробітної плати, не зазначила характер правопорушення, у зв`язку з яким вона просить стягнути моральну шкоду, ступінь вини особи, до якої звернуто позовну вимогу, не надала доказів того, чому саме визначений нею розмір моральної шкоди 400 000 грн відповідає вимогам розумності і справедливості, встановленим статтею 23 ЦК України, та підтвердженим судовою практикою. Таким чином, Департамент вважає, що позивачкою у позовній заяві не наведено належного обґрунтування розміру моральної шкоди, яку вона просить стягнути з відповідача у зв`язку із втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Дана правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). ОСОБА_1 надала до суду копії медичних документів, які, на її думку, підтверджують факт заподіяної моральної шкоди. Разом з тим, зазначає, що ОСОБА_1 хворіє на міастенію ще з 2020 року. Даний факт підтверджується Виписками з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №8340 від 11.07.2023 та №37 від 12.01.2024, виданими Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», які надано самою ж позивачкою до суду. Також це підтверджується свідоцтвом про хворобу №17/інші від 16.02.2023, виданим медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградсьскій області» МВС України, у якому, зазначено: «8. Короткий анамнез: Вважає себе хворою протягом чотирьох років, коли з`явились гугнявий голос, слабкість в м`язах шиї. З 04.09.2020 по 18.09.2020 стаціонарне лікування в КНП «ЦМЛ МР м. Кропивницького», де був встановлений діагноз: Міастенія, генералізована форма легкого, переважно проксимального тетрапарезу, легкі бульбарні порушення. Був призначений калімін 120 мг на добу. Після лікування відмічала покращення. Погіршення стану протягом трьох місяців, яке пов`язує з підвищеними психоемоційними та фізичними навантаженнями, відсутністю достатньої кількості каліміна у зв`язку з військовим станом. Під час перебування в Польщі звернулась до невролога, було підвищено дозу каліміна до 300 мг на добу, покращення від лікування не було, наростала слабкість. Після повернення в Україну була оглянута невропатологом Кіровоградської обласної лікарні, після чого з 22.11.2022 по 13.12.2022 отримала стаціонарне лікування, була виписана з діагнозом: Міастенія, генералізована форма, серопозитивна з відсутністю компенсації на фоні прийому антихолінестеразних препаратів. Під час лікування оглянута торакальним хірургом, рекомендовано проведення тимомектомії. В КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» 11.01.2023 проведено оперативне лікувування тимомектомія, діагностовано інтраопераційно-масивний злуковий процес переднього середостіння тиміт.» Враховуючи вищезазначене, та документи, які надано позивачкою до суду у якості доказів, звертаємо увагу суду, що захворювання на міастенію з`явилось у ОСОБА_1 ще у 2020 році, саме у період з 15.08.2017 по 17.06.2021, коли позивачка проходила навчання в Академії Державної пенітенціарної служби України, а тому твердження позивачки про те, що захворювання на міастенію вона отримала у період проходження служби в Державній установі «Голопристанська виправна колонія (№7)», а саме: у період окупації внаслідок збройної агресії російської федерації проти України у лютому травні 2022 року є безпідставними та не відповідають дійсності. Разом з тим, надані докази позивачкою, в підтвердження погіршення стану її здоров`я, лише свідчать, що це ставалося у певні проміжки часу, зокрема, під час перебування ОСОБА_1 на території Республіки Польща. Таким чином, можна дійти до висновку, що такі погіршення стану здоров`я не мають зв`язку з проходженням ОСОБА_1 службі в Державній установі «Голопристанська виправна колонія (№7)» та трапляються не залежно від місця перебування та виду діяльності. Позивачкою, в якості доказів, надано довідку Обласної МСЕК №1 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №040579 від 30.01.2023, відповідно до якої ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках складає 65%, а також довідку Обласної МСЕК №1 до акта огляду МСЕК від 23.02.2023 серія 12ААГ №398522, якою позивачці встановлено другу групу інвалідності з 30.01.2023 у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ДКВС України. Крім того, згідно з вищезазначеною довідкою Обласної МСЕК №1 до акта огляду МСЕК від 23.02.2023 серія 12ААГ №398522, друга група інвалідності встановлена ОСОБА_1 на строк до 01.02.2024, який станом на дату відкриття провадження Кіровським районним судом м. Кіровограда у цивільній справі №404/6788/24 (02.08.2024) сплинув. Інших доказів на підтвердження наявності у позивачки інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням нею служби в ДКВС України до суду не надано. Враховуючи вищезазначене, позивачкою не було додано до будь-яких доказів, які б пов`язували стан здоров`я позивачки, зокрема, втрату працездатності внаслідок професійного захворювання, саме з протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю Департаменту, доказів про те, які саме протиправні рішення, дії або бездіяльність відповідача спричинили втрату ОСОБА_1 працездатності внаслідок професійного захворювання, а також доказів про наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Разом з тим, наявні докази у справі повністю спростовують доводи позивачки викладені у позовній заяві. Департамент вважає, що факт заподіяння позивачці моральної шкоди у зв`язку із втратою працездатності внаслідок професійного захворювання під час проходження нею служби в Державній кримінально-виконавчій службі України ґрунтуються на довільному трактуванні та оціночних судженнях, які не знаходять свого підтвердження і містять виключно оціночний характер.

Тому позивачкою не доведено обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, в розумінні частини 1 статті 81 ЦПК України, а тому, відповідно до нормам чинного законодавства, позовну вимогу ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, вважаємо безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо здійснення грошових виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України Відповідно частини першої та другої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально- виконавчу службу України» (далі Закон України про ДКВС) держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати. Згідно з частиною п`ятою цієї статті статті 23 Закону України про ДКВС на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України. Тобто, в даному випадку, дія загальних норм чинного трудового законодавства, зокрема, статті 2371 Кодексу законів про працю України, на яку посилається позивачка, не поширюється на осіб, які проходять службу у Державній кримінальновиконавчій службі України, оскільки згідно з положеннями статті 60 Закону України «Про Національну поліцію» відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції. Вищезазначений Закон не містить положень, які б передбачали, що дія норм законодавства про працю поширюється на поліцейських у частині відносин, не врегульованих цим Законом. Таким чином, правовідносини, пов`язані з проходженням ОСОБА_1 служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, а також її соціальний захист регулювалися спеціальним законом. Механізм виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України визначається Порядком виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №925/5 від 28.03.2018 (далі Порядок). Зокрема, пунктом 3 Порядку передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням та надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати і премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення, а також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. ОГД призначається особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до статті 23 Закону про ДКВС, статей 97101 Закону № 580, а також призначалась на дату звільнення ОСОБА_1 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України згідно з Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (далі Порядок № 4), який втратив чинність 28.06.2024 згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30.05.2024 № 351. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону №580 одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Частиною другою статті 97 Закону № 580 передбачено, що порядок та умови виплати ОГД поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №4 було визначено, що днем виникнення права на отримання ОГД, зокрема, у разі встановлення поліцейському інвалідності дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії; Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 4 встановлено, що заява (рапорт) про виплату ОГД подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби). Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Порядку № 4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків (сторінки паспорта громадянина України для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті). Копії документів завіряються підписом власноруч, та перевіряються особою, що приймає документи. Також звертає увагу суду, що відповідно до наказу Державної установи «Голопристанська виправна колонія (№7)» №10/ ОС-23 від 21.02.2023 позивачку звільнено 21.02.2023 зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 2 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» через хворобу. Підставами для прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 стали: рапорт ОСОБА_1 від 31.01.2023; свідоцтво про хворобу №17/інші від 16.02.2023, видане медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградсьскій області» МВС України; довідка до акту огляду МСЕК серія 12ААВ №390659 від 30.01.2023. Довідкою Обласної МСЕК №1 до акта огляду МСЕК від 23.02.2023 серія 12ААГ №398522 Позивачці встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ДКВС України. В подальшому, 17.03.2023 ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 4 звернулась до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань через керівника установи за останнім місцем проходження служби з заявою (рапортом) у якій зазначила: «Прошу виплатити мені одноразову грошову допомогу у зв`язку з тим, що мені встановлено ІІ (другу) групу інвалідності, причиною якої стали захворювання, Так, пов`язані з проходженням служби у державній установі «Голопристанська виправна колонія (№7)». До заяви (рапорта) було надано наступні документи, передбачені пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 4: довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної придатності (у відсотках) серії 12ААА №040579 від 30.01.2023, видану Кропивницькою обласною МСЕК №1; копію повідомлення підприємству, установі, організації про результати огляду МСЕК ОСОБА_1 №140/2 від 23.02.2023, видану Кропивницькою обласною МСЕК №1; копію свідоцтва про хворобу №17/інші від 16.02.2023, виданого медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області» МВС України; висновок службового розслідування за фактом виявлення інвалідності, затверджений 20.02.2023; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові і місце реєстрації; витяг з наказу по особовому складу №10/ОС-23 від 21.02.2023; копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків; довідку реквізитів рахунку Ощадбанку; довідку Кіровоградської обласної дирекції НАСК «Оранта» №1190-58 від 10.03.2023. Вищезазначений пакет документів для виплати ОГД ОСОБА_1 відповідно до Порядку №4 були скеровані в.о. начальника Державної установи «Голопристанська виправна колонія (№7)» до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань листом від 27.03.2023 за №8/1-41/Кл. Відповідно до пункту 1 Положення про Департамент з питань виконання кримінальних покарань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1462- 7.4.1-22 від 07.04.2022 (далі Положення про Департамент), Департамент є міжрегіональним територіальним органом Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань, діяльність якого спрямовується та координується заступником Міністра юстиції України відповідно до розподілу обов`язків. Департамент є органом Державної кримінально-виконавчої служби України та реалізує повноваження Мін`юсту в сфері виконання кримінальних покарань та з питань утримання військовополонених. Підпунктом 32 пункту 3 Положення про Департамент визначено, що основним завданнями Департаменту є, зокрема, організація підготовки та подання матеріалів для призначення (перерахунку) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсій особам, які проходили службу та були звільнені з апарату Державного департаменту України з питань виконання покарань, апарату Державної пенітенціарної служби України, Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України, Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та Департаменту, безпосередньо підпорядкованих воєнізованих формувань, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та таборів для тримання військовополонених, а також прийняття рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності зазначених осіб. Розглянувши подані матеріали щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби України (далі ОГД) комісія Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби України (далі Комісія) протоколом від 11.05.2023 № 12-23 вирішила призначити і виплатити ОГД ОСОБА_1 (копія протоколу додається). Звертає увагу суду, що відповідно до Висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 лейтенанту внутрішньої служби, психологу відділу по роботі з персоналом Державної установи «Голопристанська виправна колонія (№7)», затвердженим начальником Департаменту з питань виконання кримінальних покарань 11.05.2023 позивачці було призначено нарахування грошової допомоги у зв`язку зі звільненням із служби у Державній кримінально-виконавчій службі України через хворобу, а саме: через втрату працездатності внаслідок професійного захворювання, у порядку, передбаченому чинним законодавством, було нараховано одноразову грошову допомогу з метою її подальшої виплати. Згідно з вищезазначеним Висновком Позивачці на підставі пункту 4 статті 97 Закону України «Про національну поліцію» було призначено одноразову грошову допомогу (далі ОГД) у розмірі 241 560 грн. (Двісті сорок одна тисяча п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок). Відповідно до частини першої статті 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядник бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Міністерство юстиції України як головний розпорядник бюджетних коштів, здійснює заходи для того, аби центральним апаратом та підпорядкованими йому органами та установами забезпечувалося дотримання принципів бюджетної системи. Частина п`ята статті 22 Бюджетного Кодексу України передбачає, що головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема: здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює внутрішній контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів. Одним із головних принципів бюджетної системи є принцип цільового використання бюджетних коштів, який передбачає використання бюджетних коштів лише на цілі, визначені бюджетними призначеннями. Наслідком порушення цього принципу є зменшення асигнувань розпорядникам бюджетних коштів на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, і притягнення певних осіб до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності в порядку, визначеному законами України. Відповідно, Міністерство юстиції України є головним розпорядником бюджетних коштів за КПКВ 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» і вживає всіх заходів для правильного і раціонального використання бюджетних коштів, асигнування яких здійснює. Так, Департамент листом від 11.05.2023 № 9/1-8482/Гр звернувся до Міністерства юстиції України, щодо потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби України та надав протокол Комісії, разом з документами вказаних осіб (копія листа додається). Таким чином, враховуючи вищезазначене, Міністерством юстиції України було виділено кошти та здійснено ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 241 560 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 500 від 29.06.2023. З огляду на викладене, всі належні виплати, зокрема, щодо нарахування і виплати позивачці коштів у зв`язку із звільненням її із служби у Державній кримінально-виконавчій службі України через хворобу (через втрату працездатності внаслідок професійного захворювання), було здійснено Департаментом відповідно до норм чинного законодавства, а саме відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4. Таким чином, вважає, що позовні вимоги про стягнення з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на користь ОСОБА_1 грошових коштів, у якості відшкодування моральної шкоди, є безпідставними та не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Представник Міністерства Юстиції України подав пояснення, в яких проти задоволення позову заперечує, мотивуючи наступним.

Позивачка стверджує, що захворювання пов`язане з проходженням служби в ДКВС України, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №17/інші від 16.02.2023, виданим медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області» МВС України. Стосовно вимог позивачки щодо стягнення з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань моральної шкоди, Міністерство юстиції України вважає за необхідне зазначити наступне. Міністерство юстиції України вважає, що позивачкою не наведено належного обґрунтування розміру моральної шкоди, яку вона просить стягнути з відповідача у зв`язку із втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. ОСОБА_1 не обґрунтувала, чому моральна шкода має бути стягнута за рішенням суду саме у п`яти десятикратному співвідношенні із встановленим законом розміром мінімальної заробітної плати, не зазначила характер правопорушення, у зв`язку з яким вона просить стягнути моральну шкоду, ступінь вини особи, до якої звернуто позовну вимогу, не надала доказів того, чому позивачка вважає, що саме визначений нею розмір моральної шкоди 400 000 грн відповідає вимогам розумності і справедливості, встановленим статтею 23 ЦК України, та підтвердженим судовою практикою. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Сам по собі факт наявності шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, оскільки необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкт такої відповідальності. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22) та від 23.05.2018 у справі №336/3072/17-ц. Зі змісту статті 56 Конституції України, випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин. Сам лише факт порушення прав позивачки не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди. Крім того, моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами. Аналогічна правова позиція, зазначена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №816/1321/16. У постанові ОП КЦС Верховного Суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 наведено наступні висновки щодо умов, необхідних для компенсації моральної шкоди: «Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.» У вищезазначеній постанові суду касаційної інстанції також викладено висновки щодо тягаря доказування у сфері компенсації моральної шкоди: «У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.» Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). В обґрунтування заподіяної моральної шкоди ОСОБА_1 надала до суду копії медичних документів. Звертаємо увагу суду на той факт, що згідно Виписок з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №8340 від 11.07.2023 і №37 від 12.01.2024, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» ОСОБА_1 хворіє на міастенію ще з 2020 року. Те саме підтверджується також свідоцтвом про хворобу №17/інші від 16.02.2023, виданим медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області» МВС України, у якому, зокрема, вказано наступне: «8. Короткий анамнез: Вважає себе хворою протягом чотирьох років, коли з`явились гугнявий голос, слабкість в м`язах шиї. З 04.09.2020 по 18.09.2020 стаціонарне лікування в КНП «ЦМЛ МР м. Кропивницького», де був встановлений діагноз: Міастенія, генералізована форма легкого, переважно проксимального тетрапарезу, легкі бульбарні порушення. Був призначений калімін 120 мг на добу. Після лікування відмічала покращення. Погіршення стану протягом трьох місяців, яке пов`язує з підвищеними психоемоційними та фізичними навантаженнями, відсутністю достатньої кількості каліміна у зв`язку з військовим станом. Під час перебування в Польщі звернулась до невролога, було підвищено дозу каліміна до 300 мг на добу, покращення від лікування не було, наростала слабкість. Після повернення в Україну була оглянута невропатологом Кіровоградської обласної лікарні, після чого з 22.11.2022 по 13.12.2022 отримала стаціонарне лікування, була виписана з діагнозом: Міастенія, генералізована форма, серопозитивна з відсутністю компенсації на фоні прийому антихолінестеразних препаратів. Під час лікування оглянута торакальним хірургом, рекомендовано проведення тимомектомії. В КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» 11.01.2023 проведено оперативне лікувування тимомектомія, діагностовано інтраопераційно-масивний злуковий процес переднього середостіння тиміт.» Вищевказані докази, які надано самою Позивачкою, підтверджують той факт, що захворювання на міастенію з`явилось у ОСОБА_1 ще у 2020 році, тобто у період, коли Позивачка проходила навчання в Академії Державної пенітенціарної служби України (з 15.08.2017 по 17.06.2021) та, як наслідок, спростовують твердження Позивачки про те, що захворювання на міастенію вона отримала у період проходження служби в Державній установі «Голопристанська виправна колонія (№7)», а саме: у період окупації внаслідок збройної агресії російської федерації проти України у лютому травні 2022 року. Крім того, вищевказані докази підтверджують погіршення стану здоров`я Позивачки у певні проміжки часу, зокрема, під час перебування ОСОБА_1 на території Республіки Польща, що аж ніяк не пов`язано з проходженням ОСОБА_1 служби в Державній установі «Голопристанська виправна колонія (№7)». На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, Позивачкою в якості доказів надано довідку Обласної МСЕК №1 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №040579 від 30.01.2023, відповідно до якої ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках складає 65%, а також довідку Обласної МСЕК №1 до акта огляду МСЕК від 23.02.2023 серія 12ААГ №398522, якою Позивачці встановлено другу групу інвалідності з 30.01.2023 у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ДКВС України. Звертаємо увагу суду на те, що згідно з вищезазначеною довідкою Обласної МСЕК №1 до акта огляду МСЕК від 23.02.2023 серія 12ААГ №398522, друга група інвалідності встановлена ОСОБА_1 на строк до 01.02.2024, який станом на дату відкриття Кіровським районним судом м. Кіровограда провадження у цивільній справі №404/6788/24 (02.08.2024) сплинув. Інших доказів на підтвердження наявності у Позивачки інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням нею служби в ДКВС України, Позивачкою до суду не надано. Отже, до позовної заяви не додано будь-яких доказів, які б пов`язували стан здоров`я Позивачки, зокрема, втрату працездатності внаслідок професійного захворювання, саме з протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, доказів про те, які саме протиправні рішення, дії або бездіяльність Відповідача спричинили втрату ОСОБА_1 працездатності внаслідок професійного захворювання, а також доказів про наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Відтак, Міністерство юстиції України вважає, що факт заподіяння Департаментом з питань виконання кримінальних покарань Позивачці моральної шкоди у зв`язку із втратою працездатності внаслідок професійного захворювання під час проходження нею служби в Державній кримінально-виконавчій службі України не підтверджені достовірними, достатніми, належними та допустимими доказами. Підсумовуючи вкладене, вбачається, що Позивачка не довела обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, що передбачено частиною 1 статті 81 ЦПК України. Отож, виходячи з фактичних обставин справи, керуючись нормами чинного законодавства у спірних правовідносинах, позовну вимогу ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, вважає безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Щодо здійснення грошових виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України окремо зазначив, що позивачці у зв`язку із звільненням із служби у Державній кримінально-виконавчій службі України через хворобу, а саме: через втрату працездатності внаслідок професійного захворювання, у порядку, передбаченому чинним законодавством, було нараховано одноразову грошову допомогу з метою її подальшої виплати. Нарахування грошової допомоги Позивачці підтверджується Висновком про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , лейтенанту внутрішньої служби, психологу відділу по роботі з персоналом Державної установи «Голопристанська виправна колонія (№7)», затвердженим начальником Департаменту з питань виконання кримінальних покарань 11.05.2023. Відповідно до вищезазначеного Висновку Позивачці на підставі пункту 4 статті 97 Закону України «Про національну поліцію» було призначено одноразову грошову допомогу (далі ОГД) у розмірі 241 560,00 грн. (Двісті сорок одна тисяча п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок). Так, діючим законодавством України у сфері виконання кримінальних покарань частини перша і друга статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі Закон про ДКВС) передбачено, що держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати. Відповідно до частини п`ятої цієї статті на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, дія загальних норм чинного трудового законодавства, зокрема, статті 237-1 Кодексу законів про працю України, на яку посилається Позивачка, не поширюється на осіб, які проходять службу у Державній кримінально-виконавчій службі України, оскільки згідно з положеннями статті 60 Закону України «Про Національну поліцію» відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції. Крім того, вищезазначений Закон не містить положень, які б передбачали, що дія норм законодавства про працю поширюється на поліцейських у частині відносин, не врегульованих цим Законом. Отже, правовідносини, пов`язані з проходженням ОСОБА_1 служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, а також її соціальний захист регулювалися спеціальним законом. Механізм виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України визначається Порядком виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №925/5 від 28.03.2018 (далі Порядок). Зокрема, пунктом 3 Порядку визначено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням та надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати і премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення, а також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. ОГД призначається особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до статті 23 Закону про ДКВС, статей 97101 Закону № 580, а також призначалась на дату звільнення ОСОБА_3 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України згідно з Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджениими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (далі Порядок № 4), який втратив чинність 28.06.2024 згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30.05.2024 № 351. За приписами пункту 4 частини 1 статті 97 Закону №580 одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Частиною другою статті 97 Закону № 580 передбачено, що порядок та умови виплати ОГД поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №4 було визначено, що днем виникнення права на отримання ОГД, зокрема, у разі встановлення поліцейському інвалідності дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медикосоціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії; Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 4 встановлено, що заява (рапорт) про виплату ОГД подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби). Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Порядку № 4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків (сторінки паспорта громадянина України для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті). Копії документів завіряються підписом власноруч, та перевіряються особою, що приймає документи. Наказом Державної установи «Голопристанська виправна колонія (№7)» №10/ ОС-23 від 21.02.2023 Позивачка була звільнена 21.02.2023 зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 2 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» через хворобу. Підставами для прийняття наказу стали: рапорт ОСОБА_1 від 31.01.2023; свідоцтво про хворобу №17/інші від 16.02.2023, видане медичною (військоволікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області» МВС України; довідка до акту огляду МСЕК серія 12ААВ №390659 від 30.01.2023. Довідкою Обласної МСЕК №1 до акта огляду МСЕК від 23.02.2023 серія 12ААГ №398522 Позивачці встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ДКВС України. 17.03.2023 ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 4 звернулась до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань через керівника установи за останнім місцем проходження служби з заявою (рапортом) у якій зазначила: «Прошу виплатити мені одноразову грошову допомогу у зв`язку з тим, що мені встановлено ІІ (другу) групу інвалідності, причиною якої стали захворювання, Так, пов`язані з проходженням служби у державній установі «Голопристанська виправна колонія (№7)». До заяви (рапорта) було надано наступні документи, передбачені пунктом 5 розділу ІІІ Порядку № 4: довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної придатності (у відсотках) серії 12ААА №040579 від 30.01.2023, видану Кропивницькою обласною МСЕК №1; копію повідомлення підприємству, установі, організації про результати огляду МСЕК ОСОБА_1 №140/2 від 23.02.2023, видану Кропивницькою обласною МСЕК №1; копію свідоцтва про хворобу №17/інші від 16.02.2023, виданого медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградській області» МВС України; висновок службового розслідування за фактом виявлення інвалідності, затверджений 20.02.2023; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові і місце реєстрації; витяг з наказу по особовому складу №10/ОС-23 від 21.02.2023; копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків; довідку реквізитів рахунку Ощадбанку; довідку Кіровоградської обласної дирекції НАСК «Оранта» №1190-58 від 10.03.2023. Матеріали для виплати ОГД ОСОБА_1 в.о. начальника Державної установи «Голопристанська виправна колонія (№7)» відповідно до Порядку №4 були скеровані до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань листом від 27.03.2023 за №8/1-41/Кл. Відповідач у справі відповідно пункту 1 Положення про Департамент з питань виконання кримінальних покарань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1462-7.4.1-22 від 07.04.2022 (далі Положення про Департамент), є міжрегіональним територіальним органом Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань, діяльність якого спрямовується та координується заступником Міністра юстиції України відповідно до розподілу обов`язків. Департамент є органом Державної кримінально-виконавчої служби України та реалізує повноваження Мін`юсту в сфері виконання кримінальних покарань та з питань утримання військовополонених. Пунктом 14) пункту 4 Положення про Департамент передбачено, що Департамент з питань виконання кримінальних покарань є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, фінансує установи виконання покарань, слідчі ізолятори, табори для тримання військовополонених (дільниці для тримання військовополонених) підпорядковані Департаменту, відповідно до мережі в межах затверджених асигнувань.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.08.2024 відкрито загальне провадження у справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2024 закрито підготовче провадження.

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник департаменту з питань виконання кримінальних покарань в судове засідання не з`явився.

Представник Міністерства Юстиції України вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у поясненнях.

Представник ДУ «Голопристанської виправної колонії №7» в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення представника Міністерства Юстиції України, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підл ягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 15.08.2017 по 17.06.2021 позивач була курсантом Академії Державної пенітенціарної служби України.

З 19.06.2021 по 23.06.2021 призначена старшим інспектором групи з мобілізаційної роботи державної установи «Голопристанська виправна колонія № 7».

З 23.06.2021 по 27.09.2021 призначена психологом відділу по роботі з персоналом державної установи «Голопристанська виправна колонія № 7».

З 27.09.2021 по 01.11.2021 - старшим інспектором (з професійної підготовки) відділу по роботі з персоналом державної установи «Голопристанська виправна колонія № 7».

З 01.11.2021 по 21.02.2023 - психологом відділу по роботі з персоналом державної установи «Голопристанська виправна колонія № 7».

Наказом Державної установи «Голопристанська виправна колонія (№7)» №10/ОС-23 від 21.02.2023 позивачка звільнена 21.02.2023 зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 2 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» через хворобу.

Вислуга років станом на 21.02.2023 у календарному обчислені 5 (п?ять) років 6 (шість) місяців 5 (п?ять) днів, у пільговому обчислені 6 (шість) років 0 (нуль) місяців 25 (двадцять п?ять) днів.

Вказане підтверджується копією трудової книжки, наказом про звільнення від 21.02.2023 року №10/ос-23.

З довідку Обласної МСЕК №1 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №040579 від 30.01.2023 вбачається, що ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках складає 65%. Захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в ДКВС України.

У свідоцтві про хворобу медичної (військово-лікарської) комісії 17/інші від 16.02.2023 медична військово-лікарська комісія ДУ «ТМО МВС України по Кіровоградській області» за розпорядженням старшого інспектора по роботі з персоналом ДУ «Голопристанська виправна колонія №7» провела медичний огляд позивача з метою визначення ступеня придатності до військової служби та дійшла висновку, що захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби в ДКВС України та постановила, що ОСОБА_1 не придатна до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України на основі ст. 23а, графи 4 Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в ДКВС України (наказ МЮУ, МВС України від 27.09.2021, № 3407/5/709) супроводу не потребує.

Внутрішньою службою по роботі з персоналом проведено службове розслідування про встановлення групи інвалідності колишньому співробітнику ДУ «Голопристанська виправна колонія №7» ОСОБА_1 висновком якого встановлено, що встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 , внаслідок захворювання, так, пов`язаного з проходженням служби в ДКВС України, визнана непридатною до служби в ДКВС України, встановлена друга група інвалідності.

З довідки Обласної МСЕК №1 до акту огляду МСЕК від 23.02.2023 серія 12ААГ №398522 вбачається, що позивачці встановлено другу групу інвалідності з 30.01.2023 у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ДКВС України строком до 01.02.2024.

Висновком про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на підставі п. 4 ст. 97 ЗУ «Про Національну поліцію» призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 241 560 грн у зв`язку з інвалідністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав і акцентує увагу суду, що захворювання наявні у позивача, а саме міастанія, генералізована форма, серопозитивна (ІІІ В ступінь тяжкості за МGFА) тетрапарез до 3 балів у проксимальних відділах, помірно виражені бульбарні порушення, легкий парез жувальної мускулатури. Стан після тимомектомії (11.01.2023), тиміт. Хронічний аутоімунний тереоїдит без порушення функцій. Складний міопічний асигматизм обох очей з гостротою зору без корекції 1,0, які стали підставою звільнення її зі служби, не пов`язані із проходженням нею служби у ДУ «Голопристанська виправна колонія №7», під час окупації внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, що розпочалось 24.02.2022.

Представник відповідача зазначає, що згідно виписок з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №8340 від 11.07.2023 і №37 від 12.01.2024, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» ОСОБА_1 хворіє на міастенію з 2020 року.

Те саме підтверджується також свідоцтвом про хворобу №17/інші від 16.02.2023, виданим медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Кіровоградської області» МВС України, у якому, зокрема, вказано наступне: «8. Короткий анамнез: Вважає себе хворою протягом чотирьох років, коли з`явились гугнявий голос, слабкість в м`язах шиї. З 04.09.2020 по 18.09.2020 стаціонарне лікування в КНП «ЦМЛ МР м. Кропивницького», де був встановлений діагноз: Міастенія, генералізована форма легкого, переважно проксимального тетрапарезу, легкі бульбарні порушення. Був призначений калімін 120 мг на добу. Після лікування відмічала покращення. Погіршення стану протягом трьох місяців, яке пов`язує з підвищеними психоемоційними та фізичними навантаженнями, відсутністю достатньої кількості каліміна у зв`язку з військовим станом. Під час перебування в Польщі звернулась до невролога, було підвищено дозу каліміна до 300 мг на добу, покращення від лікування не було, наростала слабкість. Після повернення в Україну була оглянута невропатологом Кіровоградської обласної лікарні, після чого з 22.11.2022 по 13.12.2022 отримала стаціонарне лікування, була виписана з діагнозом: Міастенія, генералізована форма, серопозитивна з відсутністю компенсації на фоні прийому антихолінестеразних препаратів. Під час лікування оглянута торакальним хірургом, рекомендовано проведення тимомектомії.

В КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» 11.01.2023 проведено оперативне лікувування тимомектомія, діагностовано інтраопераційно-масивний злуковий процес переднього середостіння тиміт.»

Вважає, що вищевказані докази, які надано самою позивачкою, підтверджують той факт, що захворювання на міастенію з`явилось у ОСОБА_1 ще у 2020 році, тобто у період, коли позивачка проходила навчання в Академії Державної пенітенціарної служби України (з 15.08.2017 по 17.06.2021) та, як наслідок, спростовують твердження позивачки про те, що захворювання на міастенію вона отримала у період проходження служби в Державній установі «Голопристанська виправна колонія (№7)», а саме: у період окупації внаслідок збройної агресії російської федерації проти України у лютому травні 2022 року. Крім того, вищевказані докази підтверджують погіршення стану здоров`я позивачки у певні проміжки часу, зокрема, під час перебування ОСОБА_1 на території Республіки Польща, що аж ніяк не пов`язано з проходженням ОСОБА_1 служби в Державній установі «Голопристанська виправна колонія (№7)».

Так, з медичних документів наданих позивачем вбачається, що ОСОБА_1 хворіє на міастенію з 2020 року, але довідкою Обласної МСЕК №1 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №040579 від 30.01.2023 встановлено, що ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 у відсотках складає 65%. Захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в ДКВС України.

У свідоцтві про хворобу медичної (військово-лікарської) комісії 17/інші від 16.02.2023 медична військово-лікарська комісія ДУ «ТМО МВС України по Кіровоградській області» за розпорядженням старшого інспектора по роботі з персоналом ДУ «Голопристанська виправна колонія №7» провела медичний огляд позивача з метою визначення ступеня придатності до військової служби та дійшла висновку, що захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби в ДКВС України та постановила, що ОСОБА_1 не придатна до служби в Державній кримінально-виконавчій службі України на основі ст. 23а, графи 4 Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в ДКВС України (наказ МЮУ, МВС України від 27.09.2021, № 3407/5/709) супроводу не потребує.

Внутрішньою службою по роботі з персоналом проведено службове розслідування про встановлення групи інвалідності колишньому співробітнику ДУ «Голопристанська виправна колонія №7» ОСОБА_1 висновком якого встановлено, що встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 , внаслідок захворювання, так, пов`язаного з проходженням служби в ДКВС України, визнана непридатною до служби в ДКВС України, встановлена друга група інвалідності.

З довідки Обласної МСЕК №1 до акту огляду МСЕК від 23.02.2023 серія 12ААГ №398522 вбачається, що позивачці встановлено другу групу інвалідності з 30.01.2023 у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в ДКВС України строком до 01.02.2024.

Зазначені вище медичні висновки та довідки відповідачем не оскаржувались та стали підставою для звільнення позивача зі служби в зв`язку із хворобою та виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно частини першої та другої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон України про ДКВС) держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Згідно з частиною п?ятою цієї статті статті 23 Закону України про ДКВС на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку, дія загальних норм чинного трудового законодавства, зокрема, статті 237-1 Кодексу законів про працю України, на яку посилається позивач, не поширюється на осіб, які проходять службу у Державній кримінально-виконавчій службі України, оскільки згідно з положеннями статті 60 Закону України Національну поліцію» відносини, що вникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Вищезазначений Закон не містить положень, які б передбачали, що дія норм законодавства про працю поширюється на поліцейських у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Усталеною є практика Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

В вищеперерахованих нормах закону врегульований механізм виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, а порядок його виплат визначається Порядком виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 925/5 від 28.03.2018 (далі - Порядок).

Зокрема, пунктом 3 Порядку передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає: щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад. оклад за спеціальним званням та надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу, надбавки, доплати і премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: допомога для оздоровлення, а також матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

ОГД призначається особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до статті 23 Закону про ДКВС, статей 97-101 Закону № 580, а також призначалась на дату звільнення ОСОБА_3 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України згідно з Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (палі - Порядок № 4) який втратив чинність 28.06.2024 згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30.05.2024 №351.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону № 580 одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Частиною другою статті 97 Закону № 580 передбачено, що порядок та умови виплати ОГД поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 визначено, що днем виникнення права на отримання ОГД, зокрема, у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 розділу III Порядку № 4 встановлено, що заява (рапорт) про виплату ОГД подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку

поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач у визначеному законом порядку звернулась з заявою про виплату ОГД.

Комісія Департаменту виконання кримінальних покарань з розгляду питань щодо призначення і виплати ОГД в разі загибелі чи втрати працездатності осіб рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби України, протоколом № 12-23 від 11.05.2023 вирішила призначити і виплатити ОГД ОСОБА_1 у розмірі 241 560 грн, яку позивач отримала, що підтверджується копією платіжної квитанції від 29.06.2023.

Таким чином, правовідносини, пов`язані з проходженням позивача служби у Державній кримінально-виконавчій службі України, а також її соціальний захист регулювалися спеціальним законом, а не п. 13 ст. 237-1 КЗпП України, позивач скористалась наданим їй правом на отримання одноразової грошової допомоги, яка спеціальним законом визначена, як соціальна гарантія в разі втрати працездатності поліцейським.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», ЗУ «Про Національну поліцію», керуючись ст. 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань (, вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову Міністерство юстиції України (, вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ), Державна установа «Голопристанська виправна колонія № 7» (, вул. Набережна, 1Б, с. Стара Збурївка, Голопристанський район, Херсонської області) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду складено 23.07.2025.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Б. Варакіна