ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/126/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Боклач А.Є., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Хоміча А.А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Хоміча Артема Анатолійовича про забезпечення позову у справі № 753/10175/22 за позовом ОСОБА_2 , поданого законним представником ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коберник Андрій Миколайович, державний нотаріус 16-ої Київської державної нотаріальної контори Шапченко Марія Іванівна, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визнати недійсним заповіт, складений 13 січня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений Шапченко М.І., державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований за № 2-15, на бланку НМК № 741896.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заповіт складно проти волі спадкодавця під впливом насильства з боку відповідача, оскільки на час складання заповіту ОСОБА_5 за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки через хворобу приймала медикаменти, що підтверджується випискою з історії хвороби. Після смерті сина у 2015 році стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився, під час перебування у лікарні вона здійснила спробу самогубства. Заповідач була у пригніченому стані на момент складання заповіту була безвольною і байдужою до життя, не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Спадкодавець з 2001 року страждала на психічну хворобу, а саме їй був поставлений діагноз - біполярний афективний розлад, депресія середнього ступеню тяжкості з соматичними симптомами. З 2001 року спадкодавець знаходилась на обліку у КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня № 2».

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2022 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/10175/22 за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання, залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коберника Андрія Миколайовича, державного нотаріуса 16-ої Київської державної нотаріальної контори Шапченко Марію Іванівну.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року призначено у цивільній справі № 753/10175/22 посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», провадження на час проведення судової експертизи зупинено.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Герасимової Т.І. про відвід експерта відмовлено. Доручено проведення посмертної судово-психіатричної експертизи, призначеної ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року у справі № 753/10175/22 експертам Черкаської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (20708, Черкаська обл., місто Сміла, вул. Павлова, будинок 46), провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 січня 2025 року задоволено клопотання експертів, судовим експертам надано для проведення судової експертизи (1) документи, що містяться у матеріалах цивільної справи № 753/10175/22, (2) зафіксовані на електронному носії показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , (3) медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1». Провадження у справі № 753/10175/22 зупинено на час проведення судової експертизи.

29 травня 2025 року Черкаською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» повернуто до суду матеріали цивільної справи № 753/17447/24 без виконання експертизи у зв`язку з несплатою вартості експертного дослідження .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду на 08 липня 2025 року.

08 липня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Хоміч Артема Анатолійовича подав заяву про забезпечення позову, у якій просив заборонити ОСОБА_3 та третім особам користуватися квартирою за адресою: АДРЕСА_1 до винесення остаточного рішення по даній справі.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що справа перебуває на розгляді тривалий термін і її рух затягується у зв`язку з не вчиненням відповідних дій з боку законного представника позивача. Натомість ОСОБА_3 користується спадковим майном самостійно та/або треті особи, що відповідно впливає на зношення меблів, комунікацій, ремонту тощо. Крім того отримані кошти від оренди квартири вона отримує та може використовувати для затягування розгляду цієї справи.

В свою чергу майно, що входить до спадкової маси та вказано у спірному заповіті є предметом позову та в разі відмови в задоволенні позову відповідачка матиме право власності на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить померлій ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, укладеним в 2014 році, адже за заповітом ОСОБА_5 висловила свою волю поділити її в рівних частках між спадкоємцями, позивачем та відповідачкою. Тобто, на думку представника відповідача, у разі незабезпечення позову шляхом заборони користування позивачкою та третіми особами квартирою за адресою: АДРЕСА_1 майно, що є предметом спору, може бути зіпсоване та непридатне для використання. Заявник також вважає, що таке забезпечення позову враховує й інтереси неповнолітнього позивача ОСОБА_2 , оскільки за спірним заповітом обидві сторони отримують квартиру в рівних частках.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах заяви докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд зауважує, що відповідачем не додано до заяви про забезпечення позову належних доказів на підтвердження використання спірного майна позивачем або третіми особами, а також погіршення стану майна внаслідок його використання. Отже, обставини, на які посилається відповідач як на підстави для забезпечення позову ніяким чином не підтверджені.

Крім цього, предметом спору у справі є визнання недійсним заповіту, а тому немає підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони користуватися майном може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Також суд враховує, що іншим спадкоємцем ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_2 , який прийняв спадщину і якому відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України належить спадщина з часу її відкриття, що наділяє його правами, зокрема, користування таким майном. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

З огляду на викладене підстави для вжиття заходів забезпечення позову за вказаних обставин відсутні.

Керуючись статтями 2, 149, 152, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Хоміча Артема Анатолійовича про забезпечення позову у справі № 753/10175/22 відмовити.

Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олександр ЯКУСИК