Справа № 214/3236/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

18 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Мєхтієвої А.Е., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

Позивач - ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №00639-04/2024 від 01.04.2024 року в розмірі 17500,00 грн та кредитним договором №33129-03/2024 від 26.03.2024 к розмірі 12500,00 грн; також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.04.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №00639-04/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до Розділу 1 договору про надання фінансового кредиту, ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" надав відповідачу грошові кошти в сумі 5000 грн. Кредит надається строком на 100 днів, базова процентна ставка становить 2,5% на день. ТОВ"СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" свої обов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карт у позичальника НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформлені кредиту. 29.08.2024року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-26/24, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі було відступлено право вимоги за заборгованістю відповідача перед ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за кредитним договором №00639-04/2024 від 01.04.2024 року в розмірі 17500,00 грн з яких: заборгованість по тілу кредиту -5000,00 грн; заборгованість за відсотками - 12500,00грн; неустойка 0,000 грн.

Крім того, 26.03.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №33129-03/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до Розділу 1 договору про надання фінансового кредиту, ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" надав відповідачу грошові кошти в сумі 4000 грн. Кредит надається строком на 100 днів, базова процентна ставка становить 2,5% на день. ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" свої обов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника НОМЕР_2 , яку позичальник вказав при оформлені кредиту. 29.08.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-26/24, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі було відступлено право вимоги за заборгованістю відповідача перед ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за кредитним договором №33129-03/2024 від 26.03.2024 року в розмірі 12500,00 грн з яких: заборгованість по тілу кредиту 4000,00 грн; заборгованість за відсотками -8500,00 грн; неустойка -0,00 грн. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами та судові витрати.

Ухвалою суду від 21.05.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив на позов не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність від неї не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З матеріалів справи вбачається, 01.04.2024 між ТОВ«СТАР ФАЙНЕН СГРУП» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №00639-04/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 5 000 грн, строком на 100 днів, базова процентна ставка 2,5 % на день.

Крім того, 26.03.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №33129-03/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 4000 грн, строком на 100 днів, базова процентна ставка 2,5 % на день.

Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №00639-04/2024 від 01.04.2024 заборгованість відповідача становить 17500,00 грн, яка складається з: 5000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 12500,00 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №33129-03/2024 від 26.03.2024 заборгованість відповідача становить 12500,00 грн, яка складається з: 4000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 8500,00 грн - заборгованість за відсотками.

29.08.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА Ф1НАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-26/24, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-26/24 від 29.08.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №00639-04/2024 (станом на дату відступлення права вимоги) складає: 17500,00 грн, за кредитним договором №33129-03/2024 12500,00 грн

Відповідно до положень ч. ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 526,615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст. 599 ЦК України)

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ст. 626 ЦК України)

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. (ст. 638 ЦК України)

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах.

Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття «продаж дебіторської заборгованості» та «продаж прав боргових вимог».

Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 ЦК України є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Позивачем надано належні докази на підтвердження, правонаступництва ТОВ «Свеа фінанс» стягувача за укладеним договором, боржником за якими є відповідач.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст.ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту, не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитних договорів, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за ними, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Свеа фінанс» про стягнення заборгованості із відповідача в розмірі 30000,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 174, 175, 179, 187, 258, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №00639-04/2024 від 01.04.2024 року в розмірі 17500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №33129-03/2024 від 26.03.2024 року в розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422 грн. 40 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», , місцезнаходження за адресою: бульвар Вацлава Гавела, 6, м. Київ, 03124

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст.259 ЦПК України повний текст рішення складено 21 липня 2025 року та підписано без проголошення.

Суддя: О. Г. Пустовіт