Справа № 683/2046/25
У Х В А Л А

14 липня 2025 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Завадська О.П., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

08 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову про стягнення з ОСОБА_2 20000 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 25 червня 2025 року становить 835848 грн, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 в межах суми позову та судових витрат, які будуть складатись із судового збору в сумі 8358,48 грн (за позов) та судового збору у сумі 616,50 грн (за заяву про забезпечення позову), а всього на загальну суму 844822,98 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 03 липня 2018 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого він надав ОСОБА_2 у позику 15000 доларів США строком на один рік із правом пролонгації. В період 2019-2024 років між сторонами не було заперечень про продовження дії договору, тому дію договору було продовжено до 03 липня 2025 року. Окрім того, 06 липня 2019 року між ними було укладено ще один договір позики №5, яким він позичив ОСОБА_2 5000 доларів США на строк два місяці з правом пролонгації, наразі угода вважається продовженою до 06 липня 2025 року.

Продовжувати дію даних договорів він не бажає, тому 17 червня 2025 року надіслав ОСОБА_2 письмові вимоги повернути позики в строк відповідно до 03 липня 2025 року та 06 липня 2025 року. Боржник уникає отримувати поштові повідомлення із вимогою повернути позики. Він пропонував в забезпечення наданих позик укласти договір іпотеки належної на праві власності ОСОБА_2 квартири, від чого останній також ухилився. Хоча з моменту отримання позик побудував та зареєстрував нові об`єкти нерухомості, зокрема, кафе-бар. Такі дії розцінює, як свідоме невиконання умов договорів та порушення зобов`язань з повернення позик.

З огляду на поведінку боржника вважає, що може бути ускладнене і, навіть, унеможливлене виконання рішення суду за його позовом про стягнення боргу за договорами позики.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з положеннями п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення сум боргу за договорами позики від 03 липня 2018 року у розмірі 15000 доларів США та від 06 липня 2019 року у розмірі 5000 доларів США, а всього 20000 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 25 червня 2025 року становить 835848 грн.

Відповідно Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд виходить із наявності спірних обставин, з якими пов`язується застосування відповідних заходів забезпечення позову та зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позову, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову.

Згідно Інформації довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №432543260 від 23 червня 2025 року у власності ОСОБА_2 перебуває п`ять об`єктів різного виду нерухомого майна.

Заявником не надано доказів вартості заявленого до арешту майна, що унеможливлює визначити співмірність такого заходу забезпечення майбутньому позову та призведе до непропорційного втручання в право власності ОСОБА_3 та інших осіб, зокрема, і інших співвласників, оскільки серед майна є спільна часткова власність.

При цьому до заяви про забезпечення позову не додано належних та допустимих доказів чи обґрунтування доводів про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 260, 353-355 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20000 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 25 червня 2025 року становить 835848 грн, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 в межах суми позову та судових витрат на загальну суму 844822,98 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя