Справа 635/6302/24
Провадження 2/635/1770/2025
15 липня 2025 року с-ще Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Назаренко О.В.
за участю секретаря судового засідання Літінської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
позивач подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.11.2016 в розмірі 103904,07 гривень станом на 29.05.2024, а також судові витрати у розмірі 3028,00 гривень..
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2025 року цивільну справу № 635/6302/24, провадження № 2/635/1770/2025 за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, почати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Призначено в справі підготовче засідання.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито. Призначено цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до судового розгляду по суті на 10 липня 2025 року на 11 годину 45 хвилин.
У судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.
10.07.2025 від представника Відповідача адвоката Здоровця С.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі Відповідача та його представника.
В судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за його відсутності.
У зв`язку з цим, суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення по суті позову, позаяк вважає, що відсутність учасників справи, повідомлених про розгляд справи належним чином, не перешкоджає ухваленню законного та обґрунтованого рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підтвердження обґрунтованості позову послався на те, що 29.11.2016 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку (опублікованих на веб-сайті Позивача) з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку.
На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку Відповідачем, за позицією Позивача, ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку.
Відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та надано платіжну картку.
Заперечуючи проти позовних вимог Відповідач посилався на те, що між сторонами спору не виникли кредитні правовідносини, зокрема, не був узгоджений розмір процентів, а тому їх нарахування та пред`явлення до стягнення є протиправним. При цьому, хоча Позивач й не пред`являє до стягнення неустойку та комісію, вказані кошти були з аналогічних підстав протиправно списані Позивачем в односторонньому порядку з рахунку Відповідача, хоча мали б бути зараховані на погашення основної суми боргу.
На думку сторони Відповідача, основна сума заборгованості також не підлягає стягненню, оскільки розмір сплачених Відповідачем (списаних Позивачем з рахунку останнього в односторонньому порядку) на користь Банку коштів на погашення відсотків, неустойки та комісії, перевищує основну суму заборгованості, пред`явленої до стягнення Банком.
Оцінивши доводи сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, ухвалюючи рішення, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець фінансова установа (в даному випадку Позивач - Банк).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються саме суб`єктами господарювання, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим фінансова організація має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (позичальник) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, що у наданій Позивачем Анкеті-Заяві б/н щодо приєднання к Умовам та Правилам надання банківських послуг процентна ставка кредиту не зазначена. Крім того, у даному документі відсутні й умови договору про встановлення комісій, неустойки тощо.
Суд також зауважує, що вказаний документ наданий іноземною мовою без нотаріального перекладу, а тому не може бути належним доказом виникнення між сторонами спору кредитних правовідносин та узгодження умов наданого кредиту.
Так, до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України Про нотаріат. Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.
Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17.
Матеріали справи не містять інших належних доказів, які б відображали волевиявлення Відповідача на отримання кредитних коштів, узгодження істотних умов договору.
Більш того, матеріали справи не містять підтверджень, що які саме положення Умов та Правил розумів Відповідач підписуючи Анкету-заяву, враховуючи, що ці правила мають внутрішній (відомчий) характер, немає підтверджень того, що ці Правила взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати комісій, неустойки тощо.
Отже, Умови та правила надання банківських послуг, погодження яких на думку Позивача відбулося, належними доказами погодження кредитних правовідносин бути не можуть, оскільки їх зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (кредитора), який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Вказана правова позиція є актуальною і не була змінена Верховним Судом.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні погоджені Відповідачем умови надання кредиту, відсутність узгодженої між сторонами домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісій, пені та штрафів за несвоєчасне повернення коштів, надані Позивачем Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із Відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
До аналогічного висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, де суд зокрема зазначив: «надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору».
Отже, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача могли бути неодноразово змінені самим Позивачем в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Таким чином, враховуючи відсутні правові підстави вважати, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, а у письмовому вигляді було обумовлено ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування коштами банку, а тому з наведених підстав вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками задоволенню не підлягають.
Позиція Відповідача стосовно основної суми боргу зводилася до протиправного одностороннього зарахування Позивачем коштів Відповідача на погашення незаконних відсотків та комісій, що унеможливлює виникнення заборгованості.
На з`ясування наведених обставин справи Ухвалами Харківського районного суду Харківської області від 17.12.2024 та від 05.02.2025 повторно суд витребовував у Акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» наступну інформацію:
1)яким є загальний розмір нарахованих АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відсотків за користування кредитними коштами за договором №б/н від 29.11.2016 станом на момент надання відповіді?
2)Яким є загальний розмір сплачених ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (або списаних АТ «Акцент-Банк») на користь АТ «Акцент-Банк» відсотків за користування кредитними коштами за договором №б/н від 29.11.2016 станом на момент надання відповіді?
3)Яким є загальний розмір нарахованих АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) неустойки за договором №б/н від 29.11.2016 станом на момент надання відповіді? Яким є загальний розмір сплачених ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (або списаних АТ «Акцент-Банк») на користь АТ «Акцент-Банк» неустойки за договором: №б/н від 29.11.2016 станом на момент надання відповіді?
4)Яким є загальний розмір нарахованих АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) комісій за договором №б/н від 29.11.2016 станом на момент надання відповіді? 5)Яким є загальний розмір сплачених ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (або списаних АТ «Акцент-Банк») на користь АТ «Акцент-Банк» комісій за договором №б/н від 29.11.2016 станом на момент надання відповіді?
За наслідками вивчення наданої Позивачем інформації та документів на виконання вимог вказаних Ухвал суд встановив, що загальний розмір сплачених ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (списаних АТ «Акцент-Банк») на користь АТ «Акцент-Банк» відсотків за користування кредитними коштами складає 39 827,63 грн. (про що зазначив сам Позивач у Заяві), а комісій (згідно доданої Позивачем довідки, арк.1) - 30 783,47 грн.
Суд враховує, що положеннями п.1 ч.1 Закону України "Про споживче кредитування" в частині першочергового направлення коштів саме на повернення простроченої суми кредиту, тобто основної суми заборгованості.
Відповідно до статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частинами першої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 216, 512, 514, 526, 549, 610, 611, 615, 629, 1054, 1081, 1082 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», статтями 12, 13, 49, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
у задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ БАНК» , місцезнаходження: юридична адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11;

представник позивача Шкапенко Олександр Віталійович місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

представник відповідача адвокат Здоровець Сергій Вікторович, РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя О.В.Назаренко