Справа № 190/667/25
Провадження №2/190/393/25
УХВАЛА

08 липня 2025 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

На розгляді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява з проханням залучити до участі в розгляді справи в якості третьої особи ОСОБА_4 власника транспортного засобу «ВАЗ 2108» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , оскільки рішення суду може вплину на його права як власника майна.

Представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду клопотання, згідно якого зазначив, що відповідач ОСОБА_2 на теперішній час проходить військову службу в лавах ЗСУ і не може приймати участь у судових засіданнях, у зв`язку з чим просив зупинити провадження у даній справі.

Вивчиши клопотання сторін по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Так, предметом спору у даній справі є стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Легковий автомобіль «ВАЗ 2108» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 під час дорожньо-транспортної пригоди на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд уважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 53 ЦПК України залучити до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , оскільки рішення суду може вплину на його права як власника майна, а тому клопотання представника позивача підлягає задоволенню.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 на військовій службі у складі Збройних Сил України, суд виходить з наступного.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом ч. 2 ст. 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто, інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Отже, обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Таке узгоджуєтьсяіз правовоюпозицією висловленою у постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі №6-1367цс15.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який Указами Президента України було неодноразово продовжено та який діє по даний час.

Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 380/7845/21.

Також зазначена правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду про зупинення провадження від 14 грудня 2022 року у справі № 757/5240/16-ц, від 29 серпня 2022 року у справі № 461/5209/19, від 29 серпня 2022 року у справі №461/5209/19 та у вказаних справах Верховний Суд зупиняв провадження, оскільки сторонами були надані докази перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

З довідки Військової частини НОМЕР_2 від 28.05.2025 року, доданої до клопотання про зупинення провадження, вбачається, що старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 та дійсно в період з 17.09.2024 року по 23.09.2024 року, з 25.10.2024 року по 04.02.2025 року, з 12.02.2025 по 09.03.2025 року, з 27.03.2025 року по 22.04.2025 року, з 28.04.2025 року по 30.04.2025 року брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у взв`язку з військовою агресією російської федерації проти України/а.с.53 на звороті/.

Проте, докази подані відповідачем не можуть бути визнані судом достатніми для зупинення провадження в справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки стосуються періоду з 17.09.2024 року по 30.04.2025 року. Будь-яких відомостей про те, чи залучається відповідач до виконання бойових завдань на даний час матеріали справи не містять.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_2 не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, через представника, що й було ним реалізовано під час звернення до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі.

Суд також приймає до уваги, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

З огляду на зазначене, суд залишає клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Руденко М.М. про зупинення провадження у справі без задоволення.

Керуючись ст.251 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання представника позивача Тарасевича С.О. про залучення до участі у розгляді справи у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 - задовольнити.

Залучити до участі в розгляді справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору мають право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про зупинення провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відмовити.

Розгляд справи відкласти до 04 серпня 2025 року до 15 год. 00 хвл.

Про місце, дату і час судового засідання повідомити учасників справи.

Ухвала оскарженню не підлягає .

Головуючий суддя Ю.В. Фирса