Номер провадження: 22-ц/813/1838/25
Справа № 522/7119/23
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №522/5966/23-Е за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної ради, Голови Одеської обласної ради Діденка Григорія Віталійовича, Одеської обласної військової адміністрації, Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», генерального директора комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» Покітко Ольги Володимирівни про визнання незаконним та скасування рішення обласної ради про звільнення з посади, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року у складі судді Чернявської Л.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 10 квітня 2023 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що призначений керівником генеральним директором КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», з ним на підставі рішення Одеської обласної ради від 18 червня 2021 року №225-УШ укладено 18 червня 2021 року Контракт на строк до 18 червня 2024 року.

Згідно наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 22 грудня 2022 року №333 майор медичної служби ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» за призовом по загальній мобілізації призначений на посаду начальника санаторного відділення Військово-медичного клінічного центра Південного регіону. Відповідно наказу №334 від 23 грудня 2022 року ОСОБА_1 відбув у відрядження до складу передового хірургічного відділення від ВМКЦ Південного регіону (Херсон) КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» з 24 грудня 2022 року.

Згідно Розпорядження голови Одеської обласної ради ОСОБА_3 від 23 грудня 2022 року №823/2022-ОР «Про проведення службового розслідування» призначено проведення службового розслідування стосовно позивача як генерального директора. Розпорядження обґрунтовано необхідністю з`ясування фактів неналежного виконання службових обов`язків керівником КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» ОСОБА_1 , що призвело до людських жертв смерті громадян ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , стосовно порушень вимог чинного законодавства щодо допуску до виконання особливих робіт на ядерних установках, з ядерними матеріалами, радіоактивними відходами, іншими джерелами іонізуючого випромінювання, а також іншими порушеннями законодавства. Розпорядженням постановлено відсторонити позивача від здійснення повноважень на посаді генерального директора підприємства та провести службове розслідування стосовно вищевказаних обставин.

Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 24 лютого 2023 року №41/к-2023 ОСОБА_1 був увільнений від роботи з 22 грудня 2022 року у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період із збереженням місця роботи та посади.

28 лютого 2023 року ОСОБА_1 був зарахований до складу передового хірургічного відділення (Херсон) КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня», в якому згідно Статутів Збройних Сил України та норм військового законодавства повинен перебувати до окремого розпорядження.

Про неможливість прибуття через бойове відрядження для ознайомлення з Актом комісії з проведення службового розслідування повідомив листом від 01 березня 2023 року.

Незважаючи на проходження військової служби, рішенням Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади генерального директора КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» по пункту 2 статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довіри, постановлено припинити трудовий договір з наступного дня за днем його фактичної демобілізації.

Позивач ОСОБА_1 вважає звільнення незаконним, здійсненим без відповідних правових підстав та з порушенням встановленої законом процедури.

Так, обґрунтування розпорядження про проведення службової перевірки від 27 грудня 2022 року обумовлено наявністю скарг на його дії з боку родичів пацієнтів, які померли у зв`язку з ненаданням медичної допомоги, а також порушенням вимог безпеки роботи з ядерним устаткуванням, що свідчить про визначення в якості предмету перевірки саме вищевказаних обставин. Разом з тим, відповідно до рішення про звільнення, яке прийнято на підставі акту робочої групи з перевірки КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», його звільнено по пункту 2 статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довіри.

Процедура звільнення у зв`язку із втратою довіри складається з декількох юридичних фактів, які співвідносяться між собою як причина та наслідок, а саме фактичної поведінки, що повинна була бути встановлена в межах службової перевірки, та довіри, яка була втрачена в результаті дослідження вказаного акту. Таким чином, задля застосування такої підстави для звільнення необхідно встановити обставини винності дій працівника, які начебто були встановлені під час службової перевірки. Згідно пункту 7 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року, особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має ряд прав. Відповідно до пункту 10 Порядку акт службового розслідування на вимогу особи, стосовно якої проведено службове розслідування, повинен розглядатися в її присутності, а згідно пункту 3 Порядку період проведення службового розслідування не включає час службового відрядження чи відсутності з інших причин.

Таким чином, законодавством передбачено право на продовження періоду проведення службового розслідування у залежності від поважності причин, що обумовлюють неявку суб`єкта службового розслідування. Проте Одеська обласна рада вказаним правом умисно не скористалася, позбавивши ОСОБА_1 права брати участь в захисті своїх прав, незважаючи на неодноразову вимогу щодо проведення розслідування за його присутності. Крім того, акт службового розслідування не був розглянутий головою обласної ради, а відтак не набув чинності в сенсі вимог Порядку. Вказане свідчить про недопустимість врахування обставин, що випливають зі змісту акту для здійснення висновку щодо його винуватості у діях, пов`язаних з розпорядженням матеріальними цінностями.

Крім того, пунктом 1.5 Контракту з Генеральним директором КНП «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської обласної ради» від 18 червня 2021 року визначено, що власником є управління обласної ради з майнових відносин, наймачем є Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації. Аналіз розділу 5 вказаного контракту свідчить про те, що звільнення з ініціативи наймача може мати місце до закінчення строку дії договору у випадках, передбачених статтями 40, 41 КЗпП України, а також з інших підстав, передбачених законодавством та положеннями контракту. Відповідно до підпункту 2 пункту 5.3 Контракту останній може бути розірваний у разі одноразового грубого порушення керівником вимог законодавства чи обов`язків передбачених контрактом та статутом підприємства, внаслідок чого підприємству завдано значних збитків. Разом з тим, при звільненні визначена у контракті підстава для звільнення застосована не була, враховуючи відсутність жодних завданих підприємству збитків. Проте, було застосовано положення пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, яке не передбачає в якості умови наявність шкоди, завданої роботодавцю. Більш того, саме наймач може ініціювати звільнення керівника, що свідчить про те, що Одеська обласна рада вийшла за межі своїх повноважень, а рішення про звільнення з посади директора було прийнято неналежною особою.

Щодо звільнення під час увільнення, то працівники, зокрема, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період під час дії особливого періоду на строк до його закінчення не підлягають звільненню на підставі пункту 3 частини 1 статті 36 КЗпП України, а лише увільняються від виконання обов`язків, передбачених трудовим договором, що оформлюється відповідним наказом (розпорядженням) роботодавця. Увільнення від роботи (посади) є тимчасовим припиненням виконання працівником трудових обов`язків із збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку, яке не тягне за собою припинення трудових відносин (працівник не звільняється); зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток. Разом з тим, рішенням від 03 березня 2023 року було постановлено звільнити ОСОБА_1 з займаної посади, ігноруючи тим самим передбачені законом гарантії збереження робочого місця під час мобілізації.

Позивач ОСОБА_1 просив:

визнати незаконним та скасувати Рішення Одеської обласної ради «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» від 03 березня 2023 року №508-УШ;

поновити ОСОБА_1 на посаді генерального директора комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу (т.1 а.с.1-8).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.53).

Відповідач Одеська міська ради позов не визнала, зазначивши у відзиві, що Рішення обласної ради від 03 березня 2023 року №508-УШ про звільнення ОСОБА_1 з посади прийнято на підставі фактів, викладених в Акті робочої групи з перевірки ефективності використання та забезпечення збереження майна КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради». Згідно Статуту підприємства Одеська обласна державна адміністрація як орган управління в особі Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації як галузевого управління здійснює контроль за виконанням статутних завдань підприємства. Поточне керівництво (оперативне управління) підприємством здійснює керівник підприємства Генеральний директор, який призначається на посаду і звільняється з неї відповідно до визначеного чинним законодавством порядку відповідним рішенням обласної ради, з яким укладається контракт головою обласної державної адміністрації як наймачем. Відповідно до пункту 6.4 Статуту підприємства Генеральний директор підзвітний Власнику, Наймачу, Галузевому управлінню в усіх питаннях статутної, фінансової, виробничої, організаційно-господарської діяльності підприємства, несе перед ними відповідальність за забезпечення виконання покладених на нього завдань і функцій. Таким чином, Одеська обласна рада та її уповноважений орган Управління обласної ради з майнових відносин є уповноваженими контролюючими органами відносно КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради». Розпорядження від 27 грудня 2022 року №837/2022-ОР «Про створення робочої групи з перевірки ефективності використання та забезпечення збереження майна Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» видано головою обласної ради в порядку здійснення правомочностей власника щодо володіння, користування і розпорядження майном з метою перевірки ефективності використання та збереження належного обласній раді майна.

Щодо звільнення з підстав втрати довіри, то за результатами комплексної перевірки підприємства робочою групою складено Акт, в якому викладені порушення, що дали підставу для втрати довіри до керівника підприємства з боку обласної ради як власника підприємства. Було встановлено, що ОСОБА_1 не забезпечувалось ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством майна та коштів, а також наявні порушення статутної, фінансової, організаційно-господарської діяльності підприємства. Судова практика виходить з того, що конкретні факти, на основі яких було висловлено недовіру працівникові, повинні мати безпосереднє відношення до його трудової діяльності. Контрактом з ОСОБА_1 передбачено, що керівник несе відповідальність за: 1) неналежну організацію бухгалтерського обліку з визначенням облікової політики та збереження оброблених документів, регістрів бухгалтерського обліку і звітності згідно із законодавством; 2) недотримання вимог законодавства про працю та охорону праці на підприємстві; 3) невиконання статутних завдань підприємства і умов цього контракту з вини керівника (п.4.4 Контракту). Отже, можна зробити висновок про те, що безпосереднє обслуговування матеріальних цінностей було складовою трудової функції позивача. Актом робочої групи з перевірки ефективності використання та забезпечення збереження майна підприємства від 20 лютого 2023 року були встановлені порушення, що мають безпосереднє відношення до трудової діяльності ОСОБА_1 .

Крім того, розірвання трудового договору на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України не є заходом дисциплінарного стягнення, тому вимоги статей 148, 149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Судова практика виходить з того, що для втрати довіри не обов`язково, щоб шкода була нанесена, достатньо, щоб працівник своїми діями створив можливість для заподіяння шкоди.

Щодо перевищення повноважень обласною радою та не зазначення у розділі 5 Контракту підстав звільнення за статтею 41 КЗпП України. Відповідно до підпунктів 3, 4 пункту 5.2 Контракту його дія припиняється, зокрема, з ініціативи Наймача до закінчення строку дії цього контракту у випадках, передбачених статтями 40 і 41 КЗпП України та цим Контрактом, а також з інших підстав, передбачених законодавством та цим Контрактом. Проект рішення обласної ради про звільнення ОСОБА_1 був розроблений Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації та внесений на розгляд пленарного засідання сесії обласної ради начальником Одеської обласної військової (державної) адміністрації.

Крім того, у ОСОБА_1 наразі відсутні підстави для звернення до суду із даним позовом, оскільки трудовий договір не припинено у зв`язку з призовом на військову службу під час загальної мобілізації. В оскаржуваному рішенні вказано, що трудовий договір з генеральним директором підприємства ОСОБА_1 припиняється з дня його фактичної демобілізації. До обласної ради інформація про демобілізацію ОСОБА_1 не надходила, отже укладений з ним договір досі не припинено. Одеська обласна рада як власник КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», встановивши порушення з боку керівника цього підприємства Полясного В.О., не могла залишатись бездіяльною та відреагувала на ці обставини шляхом прийняття оскаржуваного рішення (т.1 а.с.64-73).

Відповідач Департамент охорони здоров`я Одеської обласної військової адміністрації позов не визнав, у відзиві підтримав позицію Одеської обласної ради (т.1 а.с.164-170).

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надав відповідь на відзиви, за змістом якої вказав наступне. Звільнення на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України можливе лише спеціально визначеного кола працівників працівників, для яких робота, пов`язана з обслуговуванням матеріальних цінностей, є прямою, основною діяльністю, а також тих, одним із обов`язків яких є обслуговування грошових, товарних чи культурних цінностей. Проте відзив та додані до нього додатки, зокрема, акт робочої групи, не містять доказів того, що позивач ОСОБА_1 є спеціальним суб`єктом трудових відносин, на якого поширюються положення пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України. За загальним правилом обов`язок обґрунтувати втрату довіри до працівника покладається на роботодавця, який повинен навести об`єктивні докази вини працівника у завданні матеріальної шкоди роботодавцеві або скоєнні інших протиправних дій. Втрата довіри може бути обумовлена лише винними діями працівника, які він вчинив навмисно або з необережності, і завдав або міг завдати шкоду, що дає підстави власнику або уповноваженому ним органу виявити йому недовіру. КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» є великим лікувальним закладом, де генеральний директор не є і не може бути особою, що безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності (зокрема, здійснення зберігання, обліку та видачі лікарських засобів як власне і багато чого іншого, про що йдеться у відзивах). Багато того, що інкримінується позивачу як нібито здійснення саме ним порушення, насправді взагалі не могли ним бути скоєні як генеральним директором з огляду на його завдання, обов`язки та діяльність на посаді генерального директора. У відповіді надано також заперечення на частину вказаних в акті робочої групи порушень (т.1 а.с.187-205).

Відповідачі Одеська обласна рада та Департамент охорони здоров`я Одеської обласної військової адміністрації надали заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких підтримали викладені ними у відзивах позиції (т.1 а.с.207-212, 220-224).

20 березня 2024 року третя особа КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України за відсутністю предмету спору. Клопотання мотивовано тим, що відповідно до пункту 2 Рішення Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року №508-УШ трудовий договір припиняється з наступного дня за днем фактичної демобілізації, проте ОСОБА_1 не демобілізований, тому відсутній предмет спору, так як викладені у пункті 2 рішення ради обставини ще не настали (т.2 а.с.181-183).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі (т.2 а.с.189).

Третя особи КПН «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» надав письмові пояснення на позов, за змістом яких вказав наступне. Відповідно Колективного договору адміністрація зобов`язується забезпечувати збереження й розвиток матеріально-технічної бази підприємства; створювати працівникам належні організаційно-економічні умови для високопродуктивної праці, контролювати додержання трудової і виробничої дисципліни, неухильно дотримуватись законодавства про працю, забезпечувати розвиток матеріально-технічної бази підприємства (п.п.2.1.2, 2.1.17). З аналізу Колективного договору слідує, що Генеральний директор відповідно до покладених на нього завдань та функцій є особою, що безпосередньо обслуговує матеріальні цінності та несе повну відповідальність за неналежне ведення бухгалтерського обліку, недотримання законодавства про працю та невиконання статутних завдань, вимог контракту та Договору. Крім того, зазначено про передчасність звернення до суду, так як трудовий договір не припинений, демобілізація ОСОБА_1 не настала, запис про звільнення в трудовій книжці відсутній. За таких обставин відсутні підстави для оскарження рішення обласної ради та для вимоги про поновлення на роботі (т.3 а.с.1-3).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено (т.3 а.с.240-242).

Висновок суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 у відповідності до Статуту підприємства та Контракту є особою, що безпосередньо обслуговує матеріальні цінності та несе повну матеріальну відповідальність за неналежне ведення бухгалтерського обліку, дотримання законодавства про працю та виконання статутних завдань та вимог контракту. Перевіркою ефективності використання та забезпечення збереження майна підприємства виявлені численні порушення як особисто генеральним директором ОСОБА_1 , так і персоналом, за який він як керівник підприємства несе повну відповідальність. Рішенням Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року №508-УШ ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора підприємства на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, вказано, що трудовий договір припиняється з наступного дня за днем його фактичної демобілізації. Позивач відноситься до кола працівників, які можуть бути звільнені з вказаних підстав за втратою довіри. Позивач не спростував доказами порушення, які зазначені у Акті. Посилання позивача на те, що не несе відповідальності за дії працівників та не є відповідальною особою, спростовується доказами у справі, а саме Контрактом, Статутом, Колективним договором. Позивачем не оскаржено висновки Акту робочої групи перевірки ефективності використання та забезпечення збереження майна підприємства від 20 лютого 2023 року хоча саме цей документ є основною підставою для прийняття оскаржуваного рішення обласної ради.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.4 а.с.1-10).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора в оскаржуваному ним рішенні Одеської обласної ради №508-УШ від 03 березня 2023 року зазначено пункт 2 частини 1 статті 41 КЗпП. З підстав пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП трудовий договір може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіри з боку роботодавця. При віднесенні особи до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, підлягає з`ясуванню те, чи становить виконання операцій, що пов`язано з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків працівника та чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами підприємства, не відносяться до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, і такі особи не можуть бути суб`єктами звільнення за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України. Зі змісту Статуту підприємства, контракту з позивачем неможливо зробити висновки про те, що основним змістом трудових обов`язків позивача було саме виконання операцій, що по`вязані з безпосереднім обслуговуванням грошових та товарних цінностей. Відповідачі не довели визначені обставини за стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Умови пункту 6.2, пунктів 6.5-6.7 Статуту підприємства, пункту 1.2, пунктів 2.1-2.3 контракту вказують на те, що позивач на посаді генерального директора підприємства виконував загальні управлінські функції, які не відносять відповідну посаду до працівників, які безпосередньо обслуговують грошові чи товарні цінності, тобто особа та такій посаді та з таким обсягом трудових обов`язків не може бути суб`єктом звільнення за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів винних дій позивача як працівника, що безпосередньо обслуговує грошові та товарні цінності, у тому числі з отримання коштів та цінностей під звіт. Акт робочої групи з перевірки ефективності використання та збереження майна КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» від 20 лютого 2023 року, складений на виконання розпорядження голови обласної ради від 27 грудня 2022 року №837/2022-ОР не є належним доказом. ОСОБА_1 не залучався до роботи відповідної робочої групи, пояснень від нього не відбирали. З Акту неможливо зробити висновок про те, що саме ОСОБА_1 відповідав за безпосереднє обслуговування грошових чи товарних цінностей, що саме його винні дії призвели (якщо взагалі призвели) до певних наслідків. За положеннями статей 147, 149 КЗпП України статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.

Зі складанням вказаного Акту робочої групи з перевірки ефективності та збереження майна підприємства дія розпорядження голови Одеської обласної ради від 27 грудня 2022 року №837/2022-ОР як індивідуально-правового акту, була вичерпана та оскарження такого розпорядження не може призводити до захисту чи поновлення прав позивача.

При наданні оцінки правомірності розпорядження голови Одеської обласної ради від 27 грудня 2022 року №837/2022-ОР слід керуватися й Законом України «Про місцеве самоврядування України» щодо повноважень. Аналіз закону вказує на те, що саме керівник відповідної місцевої адміністрації або безпосередньо власник (обласна рада) мають право приймати рішення про проведення перевірки ефективності використання і збереження за установами майна, службового розслідування, а не голова обласної ради одноособово, що у свою чергу створювало б небезпечну практику (прецедент) із розширення повноважень останнього в умовах воєнного стану, за рахунок яких можлива зміна призначених керівників комунальних підприємств, установ, організацій та закладів поза дійсною волею місцевої адміністрації або власне обласної ради. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що Одеською обласною радою, як власником, приймалося рішення щодо перевірки діяльності КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської міської ради». За таких обставин, Акт робочої групи з перевірки ефективності використання та збереження майна підприємства від 27 грудня 2022 року №837/2022-ОР не може створювати будь-яких правових наслідків для позивача. Крім того, крім Акту робочої групи від 20 лютого 2023 року відсутні інші належні та допустимі докази на підтвердження допущених позивачем конкретних порушень як керівником, що могли бути підставою для припинення трудових відносин саме по пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України. При тому, що робочу групу було створено саме задля перевірки ефективності використання та збереження майна, більшість наведених у Акті робочої групи порушень стосується власне медичних питань/аспектів діяльності підприємства, що таким чином виключає можливість застосування їх в якості підстав для звільнення працівника по пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України. Висновки Акту ніким не розглядались, а сам Акт/його висновки не затверджувались.

З огляду на приписи пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, судову практику у даній категорії справ, до предмету доказування у цій справі входить доведення/встановлення фактів, чи був позивач під час здійснення повноважень генерального директора відповідного КНП працівником, що обслуговує грошові або товарні цінності та чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей, наявності винних дій під час здійснення саме таких операцій. Самі по собі так звані «виявлені численні порушення» як генерального директора, а тим більше персоналу, за який він як керівник підприємства несе відповідальність, не можуть бути достатнім приводом для кваліфікації спірних правовідносин, як таких, що доводять законність звільнення/розірвання трудового договору з підстав пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України. Сукупність фактичних обставин та викладених позивачем обґрунтувань вказує на незаконність оскаржуваного рішення ради. Підстави для поновлення позивача на роботі саме у зв`язку з незаконним звільненням наявні, тому належним і ефективним способом відновлення порушених прав працівника є, зокрема, відновлення становища, що існувало до відповідного порушення.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу Одеська обласна рада заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. Наявною є судова практика, за якою порушення посадових обов`язків, неналежне використання майна та коштів директором комунального підприємства, що підтверджується аудиторськими висновками, є підставою для застосування пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України. Аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довіри може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри. Конкретні факти, на основі яких було висловлено недовіру працівникові, повинні мати безпосереднє відношення до його трудової діяльності. Встановивши факт вчинення винних дій працівником на підставі належних і допустимих доказів, безпідставними є міркування щодо розміру шкоди, завданої роботодавцю, оскільки в цьому випадку значення має лише сам факт протиправного діяння працівника, що призвів до втрати довіри до нього, а не значимість такої вини.

Статутом КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» передбачено, що директор, зокрема, надає на затвердження фінансовий план і звітує про його виконання, в межах статуту та узгоджених галузевим управлінням планових завдань самостійно вирішує питання господарської та фінансової діяльності. Контрактом передбачено, що керівник несе відповідальність за неналежну організацію бухгалтерського обліку з визначенням облікової політики та збереження оброблених документів, регістрів бухгалтерського обліку і звітності згідно із законодавством; недотримання вимог законодавства про працю та охорону праці на підприємстві; невиконання статутних завдань підприємства і умов цього контракту з вини керівника (п.4.4 Контракту). Отже, безпосереднє обслуговування матеріальних цінностей було складовою трудовою функцією позивача відповідно до вказаних вище документів. Актом робочої групи від 20 лютого 2023 року з перевірки ефективності використання та збереження майна підприємства встановлені порушення (приведено перелік), які підтверджують наявність підстав для розірвання трудового договору по пункту 2 статті 41 КЗпП України. Для втрати довіри не обов`язково, щоб шкода була нанесена. Достатньо, щоб працівник своїми діями створив можливість для заподіяння шкоди. Посилання на те, що позивач не несе відповідальності за дії працівників очолюваного ним підприємства та не є відповідальною особою, спростовуються доказами, які є у матеріалах справи. Розірвання трудового договору з вказаних підстав не є заходом дисциплінарного стягнення, тому вимоги статей 148, 149 КЗпП України про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Зазначено, що на думку обласної ради, на сьогодні у позивача відсутні підстави для звернення до суду із даним позовом, оскільки трудовий договір з ним наразі не припинено, так як інформація про демобілізацію ОСОБА_1 не надходила. Одеська обласна рада як власник КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», встановивши порушення з боку керівника цього підприємства в особі ОСОБА_1 , відреагувала на ці обставини шляхом прийняття оскаржуваного рішення (т.4 а.с.41-45).

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської міської ради» підтримав позицію, викладену в суді першої інстанції. Аналіз Статуту, Колективного договору та Контракту підтверджує, що ОСОБА_1 відповідно до покладений на нього завдань та функцій, є особою, яка безпосередньо обслуговує матеріальні цінності та несе повну відповідальність за неналежне ведення бухгалтерського обліку, недотримання законодавства про працю та невиконання статутних завдань і вимог контракту. За рішенням Одеської міської ради від 03 березня 2023 року №508-УП трудовий договір з ОСОБА_1 припиняється з наступного дня за днем його фактичної демобілізації. У трудовій книжці відсутній запис про звільнення позивача. Наразі строк дії Контракту позивача закінчився 18 червня 2024 року, тому питання поновлення не може бути актуальним у зв`язку з закінченням дії договору. Жодних застережень з приводу саме продовження дії договору (це є суттєвою відмінністю від звільнення) під час воєнного стану не передбачено (жодних доводів в апеляційній скарзі щодо закінчення строку Контракту не зазначено). Вказано, що проаналізовано судову практику щодо застосування пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП, з чого зроблено висновок, що жоден з висновків касаційної інстанції не має остаточного рішення, всі справи направлені на новий розгляд (т.4 а.с.30-36).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним і скасування рішення обласної ради про звільнення з посади та про відмову у задоволенні позовних вимог в частині поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1.1 Статуту комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» дане підприємством є неприбутковим та лікарняним закладом охорони здоров`я унітарним комунальним некомерційним підприємством, об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області, інтереси яких представляє Одеська обласна адміністрація (Власник) в межах повноважень, визначених законодавством України.

Пунктами 1.2 та 1.3 Статуту встановлено, що постійний контроль за виконанням статутних завдань Підприємства здійснює Одеська обласна державна адміністрація (Орган управління) в особі Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації (Галузеве управління). Галузеве управління є відповідальним перед Власником за належне виконання функцій контролю щодо діяльності підприємства. Контроль за забезпеченням збереження та ефективного використання майна Підприємства здійснює Галузеве управління та Управління обласної ради з майнових відносин (Уповноважений орган Власника).

Згідно з пунктом 6.2 Статуту поточне керівництво (оперативне управління) Підприємством здійснює керівник Підприємства Генеральний директор, який призначається на посаду і звільняється з неї відповідно до порядку, визначеного чинним законодавством та відповідним рішенням Одеської обласної ради, і який відповідає кваліфікаційним вимогам Міністерства охорони здоров`я України, а також з яким укладений контракт головою Одеської обласної державної адміністрації (Наймач). Строк найму, права, обов`язки і відповідальність Генерального директора, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначаються контрактом.

Відповідно до пункту 6.4 Статуту Генеральний директор підзвітний Власнику, Наймачу та Галузевому управлінню в усіх питаннях статутної, фінансової, виробничої, організаційно-господарської діяльності Підприємства, несе перед ними відповідальність за забезпечення виконання покладених на нього завдань і функцій.

Одеська обласна рада та її уповноважений орган Управління обласної ради з майнових відносин є уповноваженими контролюючими органами відносно КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради».

Рішенням Одеської обласної ради від 18 червня 2021 року №225-УШ «Про призначення на посаду Генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської обласної ради», що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, повноваження з управління яким делеговано обласній державній адміністрації» Полясного Вячеслава Олексійовича призначено на посаду Генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської обласної ради» строком на 3 роки як такого, що пройшов за конкурсом.

На виконання Рішення Одеської обласної ради від 18 червня 2021 року №225-УШ з ОСОБА_1 як Генеральним директором КНП «Одеський обласний онкологічний диспансер Одеської обласної ради» укладено Контракт від 18 червня 2021 року; строк дії Контракту з 18 червня 2021 року до 18 червня 2024 року.

На підставі Наказу від 22 грудня 2022 року №333 начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 22 грудня 2022 року майора медичної служби ОСОБА_1 зараховано на посаду начальника санаторного відділення Військово-медичного клінічного центру Південного регіону та відповідно в цей день вирішено йому приступити до виконання службових обов`язків.

Відповідно до Наказу від 23 грудня 2022 року №334 начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону направлено ОСОБА_1 у відрядження до складу передового хірургічного відділення від Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (Херсон) з 24 грудня 2022 року до окремого розпорядження.

Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 24 лютого 2023 року №41/К-2023 «Про увільнення ОСОБА_1 у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації» ОСОБА_1 був увільнений від роботи з 22 грудня 2022 року у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період із збереженням місця роботи та посади.

На підставі Розпорядження Одеської обласної ради від 23 грудня 2022 року №823/2022-ОР «Про проведення службового розслідування» вирішено провести службове розслідування стосовно керівника КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» ОСОБА_1 з метою з`ясування фактів неналежного виконання ним службових обов`язків, що призвело до людських жертв, стосовно порушення вимог чинного законодавства щодо допуску до виконання особливих робіт на ядерних установках, з ядерними матеріалами, радіоактивними відходами, іншими джерелами іонізуючого випромінювання.

Розпорядженням Одеської обласної ради від 23 грудня 2022 року №823/2022-ОР вирішено відсторонити ОСОБА_1 від здійснення повноважень на посаді керівника КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» з 23 грудня 2022 року на час проведення службового розслідування.

Відповідно до Розпорядження Одеської обласної ради 27 грудня 2022 року №837/2022-ОР «Про створення робочої групи з перевірки ефективності використання та забезпечення зберігання майна КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» ООР», розташованого за адресою: вул. Нежданова 32, м. Одеса» створено робочу групу з перевірки ефективності використання та забезпечення збереження майна КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради».

На виконання Розпорядження Одеської обласної ради від 27 грудня 2022 року №837/2022-ОР було проведено за період з 01 липня 2021 року по 31 грудня 2022 року перевірку та складено Акт робочої групи перевірки ефективності використання та забезпечення збереження майна КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» від 20 лютого 2023 року.

Перевіркою були встановлені порушення (перелік вказано у Акті), які кваліфіковані як допущені особисто генеральним директором ОСОБА_1 , так і допущені персоналом, за який керівник підприємства несе відповідальність.

Рішенням Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року №508-УШ «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» звільнено ОСОБА_1 з посади генерального директора КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» відповідно до пункту 2 статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я до нього та встановлено, що трудовий договір з ОСОБА_1 припиняється з наступного нового дня за днем його фактичної демобілізації.

Рішення Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року №508-УШ прийнято на підставі фактів, викладених у Акті робочої групи з перевірки ефективності використання та забезпечення збереження майна КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», яка була проведена працівниками Управління здоров`я Одеської обласної державної адміністрації на виконання Розпорядження голови обласної ради від 27 грудня 2022 року №837/2022-ОР.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч.3 ст.21 КЗпП України).

Підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40,41) (п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України).

ОСОБА_1 керівник, генеральний директор комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради».

Контракт з ОСОБА_1 як генеральним директором комунального некомерційного підприємства укладено 18 червня 2021 року; строк дії Контракту з 18 червня 2021 року до 18 червня 2024 року.

Рішенням Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року №508-УШ ОСОБА_1 з посади генерального директора підприємства звільнено по пункту 2 статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я; цим же рішенням встановлено, що трудовий договір з ОСОБА_1 припиняється з наступного дня за днем його фактичної демобілізації.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу визначені статтями 40, 41 КЗпП України.

Стаття 41 КЗпП передбачає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з окремими категоріями працівників за певних умов.

У частині 1 статті 41 КЗпП України визначені випадки, у яких трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу.

ОСОБА_1 звільнено по пункту 2 статті 41 КЗпП України.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця.

Згідно частини 3 статті 41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 1-3, 4-5 частини першої та частиною другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу.

При розгляді справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, суду, крім іншого, необхідно з`ясувати: чи становить виконання операцій, що пов`язані з безпосереднім обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і таке інше); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Як роз`яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і таке інше), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей приводить до висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні цінності або культурні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні або культурні цінності, суду в кожному конкретному випадку необхідно з`ясувати: чи становить виконання операцій, що пов`язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Отже, на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України можуть бути звільнені не всі працівники, а тільки ті, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні або культурні цінності, при цьому ключовим у розумінні безпосереднього обслуговування грошових, товарних або культурних цінностей є «прийняття» і «збереження».

Особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядженням майном та коштами підприємства, не відносяться до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні, культурні цінності, і такі особи не можуть бути суб`єктами звільнення за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Втрата довір`я є оціночним поняттям і у кожному конкретному випадку підлягає доведенню роботодавцем у разі оскарження працівником звільнення на цій підставі. Причини втрати довір`я можуть бути різними і підлягають встановленню та дослідженню у кожному конкретному випадку.

Звільнення у зв`язку з втратою довір`я не є дисциплінарним стягненням, а тому в разі звільнення на цій підставі не повинні додержуватися вимоги, встановлені статтями 147-149 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень.

ОСОБА_1 керівник, генеральний директор комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради».

Керівник підприємства не є працівником, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності.

За результатами перевірки ефективності використання та забезпечення збереження майна КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», що була проведена на підприємстві в порядку виконання Розпорядження Одеської обласної ради від 27 грудня 2022 року №837/2022-ОР, ОСОБА_1 як керівник підприємства не підлягав звільненню по пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України, так як не є суб`єктом звільнення з даних підстав.

Зазначені обставини мають наслідком незаконність рішення Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року №508-УШ «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», яким ОСОБА_1 звільнено з посади генерального директора підприємства по пункту 2 статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я.

Інші доводи позивача, відповідача, третьої особи тощо правового значення не мають, так як незаконність оскаржуваного рішення ради полягає не у тому, що було призначено та проведено перевірку, яка виявила на підприємстві порушення у роботі як керівника, так і працівників, що вимагали певного реагування, а у тому, що ОСОБА_1 як керівник не ходить до кола працівників, до яких може бути застосовано звільнення по пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Щодо вимог в частині поновлення на роботі, виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то такі задоволенню не підлягають.

Так, Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 24 лютого 2023 року №41/К-2023 ОСОБА_1 увільнений від роботи з 22 грудня 2022 року у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період із збереженням місця роботи та посади.

Рішенням Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року №508-УШ звільнено ОСОБА_1 з посади генерального директора КНП «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» відповідно до пункту 2 статті 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я та встановлено, що трудовий договір з ОСОБА_1 припиняється з наступного нового дня за днем його фактичної демобілізації.

На час перегляду справи ОСОБА_1 не є демобілізованим, відтак, Розпорядження Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року №508-УШ в частині реального припинення трудового договору не виконано (в розпорядженні зазначено трудовий договір припинити з наступного дня за днем фактичної демобілізації), наказ про звільнення на підприємстві не видано, відповідно, запис у трудовій книжці про звільнення відсутній. ОСОБА_1 на підставі Розпорядження Одеської обласної військової адміністрації від 24 лютого 2023 року №41/К-2023 є увільненим від роботи з 22 грудня 2022 року. ОСОБА_1 продовжує перебувати на військовій службі. Крім того, строк дії Контракту позивача сплив 18 червня 2024 року.

За таких обставин, вимоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу не мають підґрунтя для задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської обласної ради, Голови Одеської обласної ради Діденка Григорія Віталійовича, Одеської обласної військової адміністрації, Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», генерального директора комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» Покітко Ольги Володимирівни про визнання незаконним та скасування рішення обласної ради про звільнення з посади задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Одеської обласної ради від 03 березня 2023 року №508-УШ «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради».

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської обласної ради, Голови Одеської обласної ради Діденка Григорія Віталійовича, Одеської обласної військової адміністрації, Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради», генерального директора комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» Покітко Ольги Володимирівни про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 16 липня 2025 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

С.М.Сегеда