ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5843/25 Провадження 2/636/3001/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Золотоверхої О.О.,

за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду 14.07.2025 надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотарус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сіухін Ігор Іванович, державний реєстратор Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Слабинська Олена Юріївна, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Харківська - 105», про скасування рішення державного реєстратора, припинення права на виконання будівельних робіт, скасування реєстрації повідомлення про початок будівельних робіт, визнання недійсним договору дарування, припинення права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, відновлення становища, яке існувало до порушення, усунення перешкод у користуванні приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення судових витрат.

Представник позивача разом з позовом звернувся до суду із заявою про забезпечення позову по вказаній цивільній справі. Заява мотивована тим, що Державним реєстратором Красноградської РДА Слабинською О.Ю. на підставі поданих Відповідачкою ОСОБА_4 технічного паспорту та довідки, в супереч вимогам чинного законодавства, 01.06.2020 незаконно були внесені зміни до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо виправлення загальної площі нежитлових приміщень №11,12,13.14,15,16,17 за адресою: АДРЕСА_1 з 64.8 кв м. на 165.1 кв.м. та зміни їх назви з №11,12,13.14,15,16,17 на №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20. 01.03.2024 між ОСОБА_4 (дарувальник за договором), з однієї сторони, та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (обдаровані за договором), з другої сторони, було укладено договір дарування нежитлових приміщень №11,12,13,14,15,16,17,18,19,20. Відповідачами ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 були подані завідомо недостовірні дані до повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції неіснуючих нежитлових приміщень №11,12,13,14,15,16,17,18,19,20 ,розташованих на першому поверсі житлового будинку з літ.А-9 по АДРЕСА_1 , тобто склали завідомо підроблений офіційний документ, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення. На теперішній час відповідачами ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 вчиняються будівельні роботи з метою узаконення протиправного рішення Державного реєстратора Красноградської РДА Слабинської О.Ю., яка 01.06.2020 прийняла безпідставне рішення про зміну площі нежитлових приміщень №11,12,13.14,15,16,17 з 64.8 кв м. на 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_4 поданої до Красноградської РДА Харківської області в Красноградськії ВРА Харківської області та присвоєння нової нумерації приміщень №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20. 28.05.2024 голова ОСББ «Харківська-105» Войку О.Г., в порядку ст. 214 КПК України, звернувся до Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, із заявою у зв`язку із вчиненням кримінальних правопорушень ОСОБА_7 , яка в період з 01.02.2020 по 10.03.2020, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , будучи державним реєстратором Красноградської РДА умисно, зловживаючи своїми повноваженнями з метою отримання неправомірно вигоди, достовірно розуміючи, що документи, надані ОСОБА_4 для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху багатоповерхового будинку площею 165,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , не є підставою для реєстрації права власності, підтвердила своїм електронно-цифровим підписом (крипто-ключем) проведення реєстраційної дії, а саме зареєструвала за ОСОБА_4 про право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху багатоповерхового будинку площею 165,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для написання цих заяв був незаконне привласнення двох підвальних приміщень та частини при домової території, на якій побудоване незаконне приміщення. Будівельні роботи у підвалі багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без відповідно оформлених документів на будівельні роботи з облаштування підвального приміщення в якому перебували внутрішньо будинкові комунікації тепло та водопостачання, для подальшого використання як торгово-офісні приміщення загальною площею 165,1 кв.м.. Учасниками незаконного будівництва є люди наближені до начальника Чугуївської міської військової адміністрації: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 . Чугуївскою окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2 , ч.3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 ч. 1 ст. 270 , . 3, ч.4 ст. 358 , ч.1 ст. 382 Кримінального кодексу України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за заявами ОСББ «Харківська-105», досудове розслідування у якому проводиться слідчими органами поліції. На теперішній час в Чугуївському районному управління поліції перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0000144 від 21.05.2024 року в 4-х томах. В матеріалах цієї кримінальної справи достатньо доказів незаконного захоплення підвальних приміщень №ХV площею 15.70 кв.м та №ХIV площею 35.40 кв.м другого під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Згідно відповіді КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 18.10.2024 року на поверховому плані підвалу підвальні приміщення №ХV мають таку ж саму площу 15,7 кв.м та підвальне приміщення №ХIV мають площу 35,4 кв.м., а поверховому плані нежитлових приміщень №11,12,13.14,15,16,17 площа складала 64.8 кв.м. Згідно п.4.43 висновку експерта № 5355 судової будівельно-технічної експертизи по кримінальному провадженню №0000144 від 21.05.24 від 23.05.25, в якому зазначено : «Відповідно до наданого технічного паспорту від 1980 року, натурного обстеження технічного паспорту від 18.02.2020 та 18.12.2024, досліджувані приміщення №11-17) в цокольному поверсі, приміщення № 18,19 являються частиною приміщень, що відносяться до підвалу, приміщення № 20 (не зазначена в тех паспорті від 1980) це нова прибудова, за межі основної частини житлового будинку літ. «А-9 по АДРЕСА_1 . Приміщення № 18,19 що зазначені в технічному паспорті від 18.02.2020 відповідають приміщенням які позначені №XV, XIV в технічному паспорті від 1980 року, приміщення №20 нова прибудова. Під час проведення візуального огляду було виявлено, що приміщення які в технічному паспорті від 18.02.2020 та 18.12.2024 мають інші фактичні геометричні. Частину перегородок знесено, зроблені нові приміщення, утворені нові дверні прибудова». Рішенням Чугуївської міської ради від 25.03.2016 року №140-VII було передано в управління та на утримання об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ХАРКІВСЬКА-105» разом технічною документацією, інвентарними справами, планами зовнішніх мереж тощо, частину багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 10710,3 кв. м. (відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.09.2002), за винятком нежитлових цокольних приміщень, загальною площею 330,7 кв. м., які надані в користування: Публічному акціонерному товариству «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (61,3 кв.м.), Чугуївській районній юридичній консультації (31,5 кв.м.), адвокату Мазницькому М.М. (5,7 кв.м.), ФОП ОСОБА_8 2 (23,4 кв.м.), відділу культури і туризму Чугуївської міської ради (48,2 кв.м.), Управлінню Державної пенітенціарної служби України (29,3 кв.м.), КП «Чугуїввода» (131,3 кв.м.), розташованих за адресою: м. Чугуїв, вул. Харківська, 105. 2. Закріпити прибудинкову територію житлового будинку по АДРЕСА_1 за об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ХАРКІВСЬКА-105», загальною площею 8477 кв.м. як таку, що підлягає прибиранню відповідно до схеми прибудинкової території. Тобто, згідно цього рішення Чугуївська міська рада передала в управління та на утримання об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ХАРКІВСЬКА-105» підвальні приміщення №XV, XIV . Згідно листа Чугуївської міської військової адміністрації від 13.08.2024 року, яким повідомлено ОСББ «Харківська -105»: « здійснені в 2020 році реєстрації в Державному реєстрі речових прав, яка була проведена державним реєстратором Красноградської РДА О. Слабинською , на підставі технічного паспорту та довідки «НТБ Київ» площа нежитлових приміщень збільшена до 165.1 кв. м. При цьому збільшення площі відбулось не за рахунок площі приміщень цокольного поверху, а за рахунок підвальних приміщень.» Крім того, наказом Міністерства юстиції України було проведена камеральна перевірка щодо незаконної реєстрації ОСОБА_7 нежитлових приміщень №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20, про що було складено відповідний акт. Комісія Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України встановила незаконність дій державного реєстратора Красноградської РДА Слабинської О.Ю. щодо внесення змін в уже відкритий розділ об`єкта нерухомого майна: , а саме було змінено загальну площу об`єкта з 64.8 кв. м на 165.1 кв. м. Крім того, внесено зміни в адресу об`єкта нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_1 , приміщення 11-17 змінено на АДРЕСА_1 . приміщення 11-20. Згідно відповіді Державної інспекції архітектури та містобудування України, слідує, що в Реєстрі дозвільних документів та в Реєстрі будівельної діяльності будь-які декларативні чи дозвільні документи, які подавались/надавались/отримувались ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо об`єкта нерухомості, а саме, нежитлових приміщень №11.12,13,14,15,16,17 цокольного поверху багатоповерхового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 відсутні. Продовження виконання будівельних робіт на вказаному об`єкті значно ускладнить виконання рішення в разі задоволення позовних вимог Позивачки. Забезпечення позову дозволить здійснити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом якого звернулася позивачка до суду. Крім того Позивачка вважає, що відповідачі мають можливість переоформити належні їм нежитлові приміщення на іншу особу, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із вимогами, які заявлені позивачем, враховуючи, що вибуття цих приміщень з власності відповідачів призведе до ускладнення захисту прав позивачки, вважаємо, що у цьому випадку необхідним та співмірним видом забезпечення позову буде арешт цих приміщень та заборони проведення будівельних робіт. Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, крім інших видів, також накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, як вид забезпечення позову, передбачено п. 4 ст. 150 ЦПК України, а арешт передбачено п. 1 ст. 150 ЦПК України а отже, є різними видами забезпечення позову. За положенням ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

У зв`язку з викладеним просив: в порядку забезпечення позову: накласти арешт нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ) та належать на праві власності ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на підставі договору дарування від 01.03.2024 р., посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Сіухіним І.І., зареєстровано в реєстрі за №225 до набрання рішенням суду у справі законної сили; заборонити ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ) до набрання рішенням суду у справі законної сили; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо здійснення державної реєстрації прав, пов`язаних з відчуженням та переходом права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ) до набрання рішенням суду у справі законної сили; заборонити ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) та будь-яким іншим третім особам виконувати дії щодо введення в експлуатацію та оформлення права власності на новоутворені (збудовані) об`єкти нерухомості - нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ) до набрання рішенням суду у справі законної сили; заборонити ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) та будь-яким іншим особам, в тому числі які діють на її користь чи виконують по відношенню до них інші зобов`язання, проводити будь-які будівельні роботи на об`єкті нерухомості - нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна до набрання рішенням суду у справі законної сили);- зупинити дію права на початок виконання будівельних робіт на об`єкт нерухомості нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна , набуте на підставі поданого замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 18.07.2024 за реєстраційним номером: ХК61 до набрання рішенням суду у справі законної сили.

Вивчивши заявлене клопотання та матеріали позовної заяви, суд прийшов до наступного висновку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як передбачено частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 12 липня 2022 року у справі № 910/8482/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виснував, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів; при цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Зазначено, що такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) зазначено, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 11 грудня 2023 року у cправі № 904/1934/23, на яку, зокрема, посилався й представник позивача в апеляційній скарзі, виснував, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (див. постанову Верховного Суду в складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22).

У постановах Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, від17 серпня 2022 року в справі № 361/3446/21 зазначено, що предметом позову у справі є вимоги позивача про стягнення коштів й виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. Тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову.

У постановах Верховного Суду від 02 серпня 2019 року в справі № 915/538/19 та від 06 листопада 2018 року в справі № 923/560/17 викладена правова позиція, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат. Суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Сам лише факт відсутності вказаних позивачем відкритих банківських рахунків, майна боржника не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти в межах суми позову, що належить відповідачу, оскільки, як передбачено частиною першою статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 361/3446/21, від 27 листопада 2024 року в справі № 450/177/24, від 11 грудня 2024 року в справі № 760/18839/23.

З урахуванням прямого зв`язку між заходами забезпечення позову і предметом позову, існування обґрунтованого припущення про можливість відчуження відповідачем свого майна, оскільки таке його право наразі нічим не обмежено, що матиме наслідком ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тому колегія суддів вбачає обґрунтовані підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача щодо користування та володіння майном, оскільки майно фактично зберігається у володінні та користуванні власника, а лише обмежує його у розпорядженні ним на певний період.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При цьому, у разі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з вимогами про скасування заходів забезпечення позову відповідно до статті 158 ЦПК України. Також, статтею 159 ЦПК України передбачено право на звернення з позовом про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

За обставин цієї справи суд вважає, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, про які заявлено позивачем, оскільки такий захід забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним і співмірним із заявленими позовними вимогами та дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення у разі задоволення позову і, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Згідно ч.2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4постанови від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч.7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Беручи до уваги предмет спору, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимоги про забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об`єктивного спору між сторонами, а обраний позивачем спосіб забезпечення позову дозволить певною мірою усунути загрозу неможливості або утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ) та належать на праві власності ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на підставі договору дарування від 01.03.2024, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Сіухіним І.І., зареєстровано в реєстрі за №225 до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Заборонити ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ) до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо здійснення державної реєстрації прав, пов`язаних з відчуженням та переходом права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ) до набрання рішенням суду у справі законної сили; заборонити ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) та будь-яким іншим третім особам виконувати дії щодо введення в експлуатацію та оформлення права власності на новоутворені (збудовані) об`єкти нерухомості - нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ) до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Заборонити ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) та будь-яким іншим особам, в тому числі які діють на її користь чи виконують по відношенню до них інші зобов`язання, проводити будь-які будівельні роботи на об`єкті нерухомості - нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна до набрання рішенням суду у цій справі законної сили).

Зупинити дію права на початок виконання будівельних робіт на об`єкт нерухомості нежитлові приміщення №11,12,13.14,15,16,17,18,19,20 загальною площею 165.1 кв.м що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна , набуте на підставі поданого замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 18.07.2024 за реєстраційним номером: ХК61 до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Cуддя: О.О. Золотоверха