БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1400/25
Провадження № 2/497/1009/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Мунтянової В.Р.

без участі сторін,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даною заявою та просить постановити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0442, площею 3.0903 га, яка розташована на території Жовтневої (нині Василівської) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову, позивач стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на земельні ділянки, площею 0.61 га та 3.0903 га., які розташовані на території Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення (використання) земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номера :01:002:1341 та :01:003:0442, які він успадкував після смерті ОСОБА_3 на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 11.08.2011 по справі № 2-855/11.

Позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення земельних ділянок у спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину на одну земельну ділянку, однак на іншу земельну ділянку, площею 3.0903 га, кадастровий номер :01:003:0442, яку батько ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_3 на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 11.08.2011 по справі № 2-855/11 нотаріус надав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутня реєстрація в реєстрі прав власності за спадкодавцем на зазначену земельну ділянку.

Зазначене стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 20.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 21.07.2025 року об 11:00 годині (а.с.20), про що були повідомлені сторони по справі (а.с.21).

Цією ухвалою суд також витребував у приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфімової Т.І. копію спадкової справи щодо ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

У підготовче засідання 21.07.2025 року:

- позивач не прибула, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлена відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.21). На адресу суду подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с.56);

- представник позивача також надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.57);

- представник відповідача не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.21). Надіслав на електронну пошту суду заяву про розгляд справи у його відсутність з підтриманням позовних вимог в повному обсязі (а.с.24).

Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини, а саме між сторонами виник спір із правовідносин, що виникають зі спадкових прав.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.07.2023 року (а.с.6).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входить земельна ділянка, кадастровий номер :01:003:0442, площею 3.0903 га, яка розташована на території Василівської (раніше Жовтневої) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №094105 від 19.01.2004 (а.с.7).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 11.08.2011 року, справа №2-855/11 року визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку площею 3.70 га у межах згідно з планом яка розташована на території Жовтневої (наразі Василівської) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала його тітці ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №094105 від 14.01.2004 року (а.с.8).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-024 від 21.03.2024 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0442 площа земельної ділянки 3.0903 га право власності зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.9-11).

Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1 , що підтверджується:

-свідоцтвом про народження НОМЕР_2 виданим 05.05.1988 року Ізмаїльським відділом ДРАЦС Одеської області (а.с.12);

-свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 виданим 24.06.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Ізмаїл, Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.13).

За результатами вивчення копії спадкової справи №11/2024, заведеної 06.02.2024 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. (а.с.28-51) вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася 06.02.2024 року донька спадкодавця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29).

20.03.2024 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 771 приватним нотаріусом Єфимовою Т.І. на ім`я спадкодавця ОСОБА_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 0.61 гектарів, кадастровий номер :01:002:1341 (а.с.45).

Разом з цим приватним нотаріусом Єфимовою Т.І. було відмовлено спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 3.09 га з кадастровим номером :01:003:0442 (а.с.50), оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за час свого життя не зареєстрував право власності на цю земельну ділянку, яке визнано за ним на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 11.08.2011 року (а.с.50).

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 набув право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0442, площею 3.0903 га, яка розташована на території Василівської (раніше Жовтневої) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 11.08.2011 року справа №2-855/11, яке набрало законної сили 22.08.2011 року (а.с.8). Однак спадкодавець не реалізував до кінця своє право та за свого життя не зареєстрував набуте право власності, що наразі перешкоджає спадкоємцю отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Згідно положень ч.ч.4, 5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у … цивільній … справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у … цивільній …. справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, право позивача за земельну ділянку знайшло підтвердження в ході судового розгляду справи, адже позивач, яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом постійного проживання і реєстрації з батьком за однією адресою: АДРЕСА_1 та шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса (а.с.29).

Враховуючи, що на час відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка площею 3.70 га у межах згідно з планом яка розташована на території Жовтневої (наразі Василівської) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, суд, керуючись ст. 16 ЦК України, дійшов висновку, що право позивача ОСОБА_1 підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Правовідносини з приводу спадщини регулюються відповідними нормами ЦК України.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України.

Положеннями ст.ст.1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Частиною 1 статті 1297 ЦК України врегульовано, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

А відтак, ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину і успадкувала земельну ділянку, площею 3.0903 га, кадастровий номер :01:003:0442, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, яку батько ОСОБА_2 успадкував після смерті ОСОБА_3 на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 11.08.2011 по справі № 2-855/11.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 17.08.2006 року, РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0442, площею 3.0903 га, яка розташована на території Василівської (колишньої Жовтневої) сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.В.Кодінцева