Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/48/25
Провадження по справі № 2/514/210/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року с-ще Бессарабське

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді - Кирилюк І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Куруч І.П.,

адвоката- Кисса В.І. (представника позивача),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Бессарабське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Тарутинського районного суду Одеської області з позовом до Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що згідно особового рахунку № НОМЕР_1 у погосподарській книзі №1 с. Лісне Лісненського старостинського округу Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області, будинок АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_2 цим будинком користувались інші люди, у яких вона у 2006 році його придбала. Документів на цей будинок не було, тому оформити правочин у встановленому порядку сторони угоди не могли. Проте з 2006 року позивач фактично користується цим житловим будинком, доглядає за ним, робить ремонт, сплачує комунальні послуги. Таким чином, позивач вважає, що добросовісно, відкрито та безперервно вже більше 18 років володіє зазначеним будинком. Однак, належним чином оформити свої права на зазначений будинок позивач не має можливості, оскільки власник помер та відсутні будь-які правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 10.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу за правилами загального позовного провадження на 12.02.2025.

Ухвалою суду від 12.02.2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у Арцизькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та у Арцизькій нотаріальній конторі Болградського району Одеської області інформацію чи відкривалась спадщина (спадкова справа) за заявою спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 31.03.2025 року.

Ухвалою суду від 31.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.05.2025.

02.05.2025 у справі оголошувалась перерва до 25.06.2025.

У судовому засіданні 25.06.2025 взяли участь позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Кисса В.І., які позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх з підстав, наведених у позовні заяві.

Відповідач - Буджацька селищна рада Болградського району Одеської області надавав суду заяви у яких зазначив, що позовні вимоги слід задовольнити та просить розглядати справу без його представника.

З огляду на наведене, із урахуванням думки учасників справи, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов таких висновків.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що згідно з особовим рахунком № НОМЕР_1 у погосподарській книзі №1 с. Лісне Лісненського старостинського округу Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області, будинок АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Згідно з актовим записом №1 від 05.01.1993 року та довідкою Лісненського старостинського округу Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області №335/13/8-06 від 30.09.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.69, 12).

Відповідно до довідки від 11 квітня 2025 року №80809447 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, виданій державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області, інформація по запиту на ім`я ОСОБА_2 в реєстрі відсутня (а.с. 76).

Разом із цим, позивач ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 проживає в будинку АДРЕСА_1 з 2006 року по теперішній час, що підтверджується довідкою старости Лісненського старостинського округу Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області №336/13/8-06 від 30.09.2024 (а.с. 9, 10).

Також вказана зареєстрована адреса проживання позивача зазначена в паспорті громадянина України, виданого ОСОБА_1 30 листопада 2007 року (а.с. 7 на звороті).

З довідки Лісненського старостинського округу Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області №339/13/8-06 від 30.09.2024 р. убачається, що на території села Лісне Болградського району Одеської області у зв`язку з упорядкуванням нумерації будинків по АДРЕСА_1 була змінена і будинок АДРЕСА_1 був замінений на номер 56а (а.с. 11).

Із довідки КП «Бессарабське бюро технічної інвентаризації» №354/01-04 від 19.12.2024 року убачається, що згідно з архівними даними, до введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (01.01.2013 року), право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в КП «Бессарабське БТІ» не зареєстроване.

Відповідно до технічного паспорта житлового будинку АДРЕСА_1 , виготовленого КП «Бессарабське БТІ» 09.12.2024 р. загальна площа будинку фактично складає 38,4 кв.м., житлова площа фактично складає 22.1 кв.м. Житловий будинок, господарські будівлі та споруди побудовані до 05.08.1992 року і не вводились в експлуатацію (п. 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038 VI )( (а.с. 13).

Із наданих разом з позовною заявою письмових доказів, які були досліджені в судовому засіданні встановлено, що з 2006 року ОСОБА_1 мешкає у будинку АДРЕСА_1 , користується усіма приміщеннями, господарчими будівлями та спорудами, за якими вона доглядає та утримує у належному стані, здійснюючи поточний та капітальний ремонти, веде домашнє господарство, сплачує комунальні послуги, а також доглядає та утримує в належності стані присадибну ділянку, на якій розташований житловий будинок та сплачує земельний податок (а.с. 14), станом на 01.10.2024 заборгованості з земельного податку за користування присадибної ділянки за вказаною вище адресою немає (а.с. 15), є споживачем електроенергії, водопостачання та платником за її використання (а.с. 16-23).

Вказані обставини, зокрема, підтверджено письмовими показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є односельчанами позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. (ст. 328 ч.2, ст. 392 ЦК України).

Частина 1 ст. 344 ЦПК України визначає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для застосування набувальної давності добросовісний набувач має довести, що майно, яким він заволодів, є чужим, тобто належить іншій особі, а у самого добросовісного набувача на момент заволодіння майном були відсутні передбачені законом підстави для набуття власності на нього і він не знав і не міг знати про це. До того ж, таке заволодіння має бути правомірним.

У постанові від 27.09.2018 у справі № 571/1099/16-ц Верховний Суд України висловив правову позицію, що аналіз поняття добросовісності володіння як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід розглядати як одну із загальних засад цивільного судочинства, яка означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. До цього висновку дійшов

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі №910/17274/17 зробила висновок стосовно умов набуття права власності за набувальною давністю, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, а саме: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння; - добросовісність заволодіння чужим майном; - відкритість володіння; - безперервність володіння; - сплив установлених строків володіння; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності.

Встановлені у цій справі обставини дають суду підстави дійти висновку, що позивач ОСОБА_1 добросовісно, законно та відкрито заволоділа спірним майном, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 та безперервно, відкрито володіє ним вже більше десяти років. При цьому інших осіб, які б претендували на отримання цього майна судом не встановлено. Також суд бере до уваги позицію відповідача у цій справі, який зазначив, що вказаний позов слід задовольнити.

З огляду на вищевикладене, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд прийшов до висновку, що існують підстави для визнання за позивачем права власності в порядку набувальної давності на зазначений житловий будинок, а тому позов підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 13, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Буджацької селищної ради Болградського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 (загальна площа приміщень житлового будинку згідно з технічним паспортом (реєстраційний номер в Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:6534-4873-8085-4668) - 38,4 кв. м).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 липня 2025 року. Судове рішення може бути оскажене до

Суддя І.М. Кирилюк