Справа № 676/5143/25
Провадження № 2-з/674/27/25
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

24 липня 2025 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі судді Шафікової Ю.Е., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

23.07.2025 через канцелярію суду за підсудністю з Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, у якій просить суд:

-накласти арешт на готельно-офісний комплекс в АДРЕСА_1 , що належить приватному підприємству «Технікад».

В обґрунтування заяви заявниця вказала, що між приватним підприємством «Технікад» в особі директора ОСОБА_2 та працівника підприємства ОСОБА_3 було укладено договори позики (поворотної фінансової допомоги) від 22.01.2024, 12.09.2024, 24.04.2025 на суму 1 000 000 грн., 900 000 грн., 178 000 грн.. Строк користування позикою за договором від 22.01.2024 закінчився, проте зобов`язання про повернення грошових коштів не виконано, а позивачка безпідставно звільнена з посади директора товариства.

В даний час існують ризики забезпечення ефективного захисту або поновлення позивачки в порушених правах через відсутність коштів на рахунках товариства та намір продажу майна товариства власниками. Вважає за доцільне забезпечити позов шляхом накладення арешту на будівлю готельно-офісного комплексу в АДРЕСА_1 або заборону на відчуження майна товариства. Ціна позову буде становити орієнтовано 1 482 320 грн. 50 коп.

Згідно положень ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Вимоги до змісту заяви про забезпечення позову визначені ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

При цьому, згідно вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Такий правовий висновок щодо розуміння сутності інституту забезпечення позову наведений у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 924/150/17.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не обґрунтувала та не підтвердила доказами необхідність вжиття заходу забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно ПП «Технікад».

Відповідно до змісту заяви, предметом спору є повернення позики, ціна позову буде становити орієнтовано 1 482 320 грн. 50 коп.

До заяви не додано витягу є Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватного підприємства «Технікад» на будівлю готельно-офісного комплексу в АДРЕСА_1 станом на час подання заяви про забезпечення позову, а лише витяг за 2013 рік, що унеможливлює перевірку факту належності даного майна означеній юридичній особі на даний час.

Крім того, за оголошенням по продажу комерційного приміщення, наданого заявницею також не можливо ідентифікувати вищевказану будівлю, оскільки відсутня адреса місцезнаходження, та її площа за оголошенням 1000 кв.м. не відповідає плоші, вказаній у витягу є Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на будівлю готельно-офісного комплексу в АДРЕСА_1 від 06.09.2013 - 699 кв.м.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вартість зазначеного у заяві нерухомого майна співмірна з ціною позову, заявницею суду також не надано.

У зв`язку з наведеним, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, дослідивши додані до заяви докази, суд приходить до висновку, що заява не обґрунтована, не доведено факту належності майна майбутньому відповідачу станом на час подання заяви, не доведено дійсності намірів відчуження вказаного майна, не доведено співмірність заходів забезпечення позову із вимогами майбутнього позову, отже підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання судового рішення не вбачаються, відтак заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статями 149, 150, 153,260-261, 353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Шафікова Ю.Е.