Справа № 522/9127/25
Провадження 2-о/522/341/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

09 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянувши в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування заяви зазначено, що 26 листопада 2001 року заявник, тоді ще громадянин Ізраїлю, уклав договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. та зареєстрований у реєстрі за № 5464, серія АЕЕ № 844756.

22 вересня 2006 року заявник набув громадянство України, після чого отримав новий паспорт громадянина України, у якому його персональні дані зазначені як: ОСОБА_1 .

12 листопада 2024 року заявнику було відмовлено Центром надання адміністративних послуг у знятті з реєстрації місця проживання його доньки, ОСОБА_2 . Причиною відмови стала розбіжність у ПІБ у правовстановлюючому документі (договорі купівлі-продажу) та його теперішньому паспорті.

Таким чином, виникла необхідність у встановленні юридичного факту належності ОСОБА_1 , громадянину України, правовстановлюючого документа на вищезгадане нерухоме майно, укладеного 26.11.2001 року на ім`я ОСОБА_3 , громадянина Ізраїлю. Встановлення цього факту необхідне для реалізації його прав як власника майна та для здійснення подальших реєстраційних дій.

Факт належності заявнику договору купівлі-продажу підтверджується даними про зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яке збігається із зазначеним у договорі. Також належність правовстановлюючого документа підтверджується збігом імені та прізвища заявника у паспорті та договорі купівлі-продажу.

На підставі вищевикладеного, заявник просить суд встановити факт належності йому, ОСОБА_1 , договору купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., зареєстрованого у реєстрі за № 5464, серія АЕЕ № 844756.

Ухвалою суду від 30.04.2025 року провадження по справі відкрито.

У судове засідання призначене на 09.07.2025 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Судом встановлено, що 26 листопада 2001 року між ОСОБА_4 (на той момент громадянином Ізраїлю) та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. та зареєстрований у реєстрі за № 5464, серія АЕЕ № 844756.

Встановлено, що 22 вересня 2006 року рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області заявник набув громадянство України, після чого отримав новий паспорт громадянина України, у якому його персональні дані зазначені як: ОСОБА_1 .

12 листопада 2024 року заявнику було відмовлено Центром надання адміністративних послуг у знятті з реєстрації місця проживання його доньки ОСОБА_2 . Причиною відмови, за інформацією ЦНАП, стали розбіжності у ПІБ у правовстановлюючому документі (договорі купівлі-продажу) та теперішньому паспорті заявника.

Таким чином, суд визнає, що виникла необхідність у встановленні юридичного факту належності ОСОБА_1 , громадянину України, правовстановлюючого документа на вищезгадане нерухоме майно на підставі договору від 26.11.2001 року, укладеного 26.11.2001 року на ім`я ОСОБА_3 , громадянина Ізраїлю.

Суд зазначає, що факт належності заявнику договору купівлі-продажу № 5464, серія АЕЕ № 844756, підтверджується даними про зареєстроване місце проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 , яке вказане у паспорті та збігається з адресою, зазначеною у договорі купівлі-продажу. Також факт належності правовстановлюючого документа підтверджується збігом даних щодо імені та прізвища заявника у паспорті та договорі купівлі-продажу.

Заявником надано копію сторінки з колишнього паспорту громадянина Ізраїлю, з якого вбачається повне співпадіння імені в паспорті та в договорі купівлі-продажу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦГК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої Можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати:

- особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй;

- спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав;

- утриманці померлого для одержання пенсії;

- прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК;

- інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З урахуваннямвищевикладеного,суд вважає,що заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , договору купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 5464, серія АЕЕ №844756.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 21.07.2025 року.

Суддя А.В. Науменко

09.07.25