№ 207/6762/23
№ 2/207/60/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року Південний районний суд міста Кам`янського

у складі : головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Морозові В.В.,

розглянувши розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання відповідачки про залишення первісного позову без руху у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання особистою приватною власністю майна одного з подружжя,

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Південного районного суду міста Кам`янського знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання особистою приватною власністю майна одного з подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовчому засіданні подала до суду клопотання про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зазначивши наступне.

Згідно з п.5.26., 5.27. Національного стандарту України ДСТУ 4163-2020 Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів, затвердженого наказом ДП Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості від 01.07.2020 №144 (набрав чинності з 01.09.2021), відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів Згідно з оригіналом (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії

Аналогічний порядок засвідчення копій передбачено також у Правилах організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 №1000/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 за №736/27181, згідно з приписами яких, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Всупереч зазначеним вимогам законодавства, позивач ОСОБА_1 надав до суду, а Баглійський районий суд м. Дніпродзержинська 08.01.2024р. безпідставно відкрив провадження у справі за відсутності в матеріалах справи саме належним чином засвідчених письмових доказів, якими обґрунтовує свій позов ОСОБА_1 .

На зазначених вище копіях ОСОБА_1 проставлений штамп Згідно з оригіналом, натомість, як зазначає сам Позивач в позовній заяві, оригінал моїх ( ОСОБА_2 ) особистих документів (мого паспорту, РНОКПП та витягу з реєстру територіальних громад щодо місця реєстрації мого перебування) у нього відсутній.

Також, Позивач зазначив, що і оригінали договорів купівлі-продажу нерухомого майна і оригінали свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів в нього відсутні, а тому - Позивач не мав права засвідчувати власним підписом нібито «копії» вказаних документів, які не були зроблені з оригіналів. Де, коли і ким, за яких обставин були зроблені ці копії з позовної заяви не зрозуміло.

З вище викладеного, вбачається, що Позивачем не надано суду доказів, засвідчених належним чином, які б підтверджували викладені у позовній заяві обставини. Всупереч зазначеним вимогам законодавства, на мою думку, суд порушив провадження у справі за відсутності в матеріалах справи саме належним чином засвідчених письмових доказів, якими Позивач обгрунтовує свій позов.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вважає, що надані Позивачем до позовної заяви документи не є допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначене законом; брати участь у дослідженні доказів; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів інших осіб.

Згідно зі ст. 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду. Відповідно до положень ч.2, 4, 5 ст.95 ЦПК України копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів. ОСОБА_1 надав до суду засвідчені власноруч копії доказів, відсутність оригіналів доказів у позивача виключає можливість такого засвідчення копій.

Тому відповідачка та її представник адвокат Пільх А.В. просили залишити первісний позов без руху.

На клопотання про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, надійшло заперечення представника позивача за первісним позовом адвоката Коляда В.В., де зазначено наступне.

Стаття 175 ЦПК передбачає, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником. Відповідно до ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у пілготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.01.2024 р., справа № 320/14843/23 зазначила наступне: «31. Відкриття провадження у справі регламентовано нормами глави 2 розділу II КАС, які не наділяють суд повноваженнями при вирішенні питання про відкриття провадження у справі давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, належності, допустимості та достатності доказів, на які посилається позивачу позовній заяві, визначати наїежнихучасників справи.

Ці питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Неповнота, навіть очевидна з точки зору професійного судді, з якою позивач обгрунтував позовні вимоги, в тому числі й щодо правової підстави позову, а також неподання доказів на підтвердження позовних вимог не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви позивачу в подальшому.

Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції (в разі наявності підстав, визначених нормами КАС) може провести підготовче судове засідання для з`ясування відповідно до частини другої статті 173 нього Кодексу, зокрема, питань щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.».

З огляду на це висновки Відповідача про взаємозв`язок вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України та ймовірну недопустимість доказів є помилковими, а судом першої інстанції не встановлюється під час відкриття провадження у справі допустимість доказів, та це не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху. Таким чином, п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зобов`язує навести в позовній заяві саме перелік документів що додаються, зазначити, які не можуть бути подані та зазначити наявність у позивача чи іншої особи оригіналів копій, які додаються до заяви.

Відповідно до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

2. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

3. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

4. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

5. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

6. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

7. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором.

8. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, Велика Палата Верховного суду в постанові від 18.01.2023 р., справа № 170/129/21 здійснила висновок за аналізом статті 95 ЦПК України в контексті взаємозв`язку із п. 8 частини 3 статті 175 ЦПК України, який полягає у наступному:

«Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посшається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Саме для цього та для забезпечення прав протилежної сторони на інформування про справу ЩІК України передбачає, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (пункт 8 частини третьої статті 175 ЦПК України).

При цьому зазначений Кодекс також містить правила засвідчення та подачі письмових доказів (частини перша - шоста статті 95 ЦПК України). Відповідно до зазначеної статті письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору) Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом, Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством . Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином: 1) письмові докази подаються в оригіналі або копіях; 2) копії поданих документів мають бути засвідчені у порядку, встановленому законодавством; 3) учасник справи, який подає письмові докази в копіях, зазначає про наявність у нього оригіначу такого документа і засвідчує копію такого доказу своїм підписом із зазначенням дати засвідчення копії; 4) якщо в учасника справи немає оригіналу, він подає наявну у нього копію письмового доказу і може заявити клопотання про витребування цього доказу у відповідного учасника справи; 5) за відсутності такого клопотання таке витребування може зробити суд з власної ініціативи.

Зазначена норма не містить вимог щодо будь-якого засвідчення копій документів, оригіналів яких позивач не має, а загальне правило щодо подачі копій, засвідчених належним чином слід тлумачити у контексті усієї зазначеної статті ЦПК України.

Відповідно позивач повинен був надати засвідчені власноручним підписом копії письмових доказів, оригінали яких у нього є; подати за наявності копії письмових доказів, яких у нього немає, зазначивши, в якого учасника такі докази можуть бути витребувані судом, або заявити клопотання про витребування таких доказів.» Як зазначалось у вказаній постанові не засвідчення належним чином копій письмових доказів не впливає на оцінку цих доказів відповідно до статей 77-80 ЦПК України надалі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідачки за первісним позовом, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

13 грудня 2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою про поділ спільного майна подружжя.

08.01.2024 р. ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було відкрито провадження, відповідно до змісту якої судом встановлено, що позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України підстав для повернення або відмови у відкритті провадження відсутні.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Оцінка доказів у справі здійснюється судом при ухваленні рішення по суті справи.

Ст. 95 ЦПК України не містить вимог щодо будь-якого засвідчення копій документів, оригіналів яких позивач не має, а загальне правило щодо подачі копій, засвідчених належним чином слід тлумачити у контексті усієї зазначеної статті ЦПК України.

Таким чином, Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська в ухвалі від 08.01.2024 р. правомірно та обгрунтовано визначено, що позовна заява ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України підстав для повернення, залишення без руху або відмови у відкритті провадження відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 95, 175-177, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, без руху.

Ухвала остаточна.

Суддя Погребняк Т.Ю.