441/831/25 2/441/633/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10.07.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яворської Н.І.

за участю секретаря судових засідань Цап І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа: Городоцька районна державна адміністрація у Львівській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Городоцької міської ради Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) розміром 1,15 га, що розташована на території Керницької сільської ради, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в с. Керниця Городоцького району Львівської області, з нею на час смерті була зареєстрована її дочка ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину після смерті матері. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 розпорядилася своїм майном, і зокрема склала заповіт, що посвідчений 16 липня 2015 року Керницькою сільською радою Городоцького району Львівської області, за яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 . Позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця, і зокрема успадкувала житловий будинок в АДРЕСА_1 . Між тим, коли позивачка звернулась до Городоцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на земельну частку (пай) ЛВ №0092509 згідно якого спадкодавцю ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) площею 1,15 умовних кадастрових га, то листом нотаріуса №705/01-16 від 12.11.2024 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за вказаним сертифікатом, оскільки такий, виданий після смерті ОСОБА_3 . Вказане змушує позивачку звертатись до суду про визнання за нею вказаної земельної частки ( паю), в порядку спадкування за заповітом.

Позивачка в судове засідання не з`явився, 16.06.2025 її представник адвокат Мартин В.І. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представники відповідача та третьої особи Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належно.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в ред. 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 року.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року.

Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 534 ЦК України, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину ( не включаючи предметів звичайної домашньої обстановки) одній або кільком особам, як тим, що входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим організаціям.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

До правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 застосовуються положення ЦК України в ред. 2004 року.

Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки, той з подружжя хто його пережив.

Заповідач може призначити спадкоємцем свого майна будь-яку особу, незалежно від того чи перебуває він із вказаною особою в родинних відносинах.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо.

Підставою виникнення права власності (або права) на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 №720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва».

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифікату на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарского підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час ісування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 та відповідні норми ЦК УРСРП.

Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 та довідки Городоцької міської ради Львівської області № 162 від 31.03.2025 видно, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вона до смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 , разом з нею проживала та була зареєстрована донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13, 23).

Отже ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с.12).

За життя ОСОБА_2 розпорядилася своїм майном, і зокрема склала заповіт, що посвідчений 16 липня 2015 року Керницькою сільською радою Городоцького району Львівської області, за яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.14).

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_2 і зокрема, успадкувала житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.16).

Між тим, коли позивачка звернулась до Городоцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на земельну частку (пай) ЛВ №0092509 згідно якого спадкодавцю ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) площею 1,15 умовних кадастрових га, листом нотаріуса №705/01-16 від 12.11.2024 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за вказаним сертифікатом, оскільки такий, виданий після смерті ОСОБА_3 (а.с.15).

Так, як вбачається із витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Львівського району (колишня Керницька сільська рада) Львівської області від 03.01.2025 (а.с.25), за ОСОБА_3 значиться зареєстрованим сертифікат ЛВ №0092509 від 16.06.2000 на право на земельну частку(пай) розміром 1,15 ум.кад.га.

Разом з тим, як вбачається із копії ухвали Керницької сільської Ради народних депутатів № 88 від 30.11.1995 із списком в додатку (а.с.27-33), ОСОБА_3 числиться в списках осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Таким чином, ОСОБА_3 , є тою особою, якій на час смерті належало право на земельну частку (пай) і дане право може бути об`єктом спадкових прав.

Той факт, що бланк Сертифікату про право на земельну частку (пай) був виданий після смерті ОСОБА_3 не може слугувати підставою для звуження та обмеження прав її спадкоємців.

Отже, оскільки ОСОБА_3 при житті фактично належало право на земельну частку (пай) розміром 1,15 ум.кад.га, її дочка ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , позивачка є спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_2 і прийняла спадщину після її смерті, суд доходить висновку, що є підстави до визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

На підставі ст.ст. 25, 373, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 529, 548-549 ЦК України в ред.1963 року, керуючись ст.ст. 5, 10, 18-19, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай), розміром 1,15 умовних кадастрових гектари, що на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0092509 виданого 16.06.2000 і зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів за №6089, належало ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Яворська Н.І.