Єдиний унікальний номер 341/1059/25
Номер провадження 2/341/616/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

УСТАНОВИВ

Представник Памірський М. А. в інтересах ТОВ «Бізнес позика» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У позові просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту від 09.07.2020 № 104050-ЖМ1-002 у розмірі 23172,28 грн та судовий збір.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 09.07.2020 № 104050-ЖМ1-002, у зв`язку з чим у неї виникла загальна заборгованість на суму 23172,28 грн, з яких: 10279,40 грн - розмір заборгованості за тілом кредиту, 12892,88 грн - розмір заборгованості за процентами.

Ухвалою суду від 20.06.2025 відкрито провадження у справі і справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Судове засідання призначено на 17.07.2025.

25.06.2025 відповідачка подала до суду клопотання, у якому зазначила, що перебуває у шлюбі з військовослужбовцем ОСОБА_3 , який на цей час проходить службу в ЗС України. Враховуючи вищезазначене та її соціальне становище та обмежені можливості, просить суд: не застосовувати штрафних санкцій (пеня, неустойка), передбачених договором; надати їй можливість погашати заборгованість шляхом розстрочки щомісячно у розмірі, посильному для неї (по 1000,0 грн щомісячно) (а. с. 57).

30.06.2025 представник позивача надіслав до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначив, що 09.07.2020 між позивачем та відповідачкою укладено договір № 104050-ЖМ1-002. Строк дії цього договору до 29.10.2020. Норма ч. 5 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо ненарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користуванням кредитом дружинам та чоловікам військовослужбовців не підлягає застосуванню під час розгляду та вирішення цієї справи, оскільки вона почала діяти після закінчення строку дії Кредитного договору, укладеного між сторонами. У зв`язку з цим з відповідачки підлягає стягненню вся сума заборгованості за Кредитним договором. Позивач не нараховував жодної неустойки у формі пені чи штрафів та не заявляв про це у позовних вимогах. Також, представник позивача заперечив проти задоволення заяви про розстрочення виконання вищезазначеного рішення суду. Зазначив, що відповідачка не обгрунтувала обставини, що істотно ускладнюють виконання нею рішення суду або роблять його неможливим, не надала жодних доказів, які б підтверджували її начебто скрутне матеріальне становище. Своєю чергою питання розстрочення виконання судового рішення вирішується судом після ухвалення відповідного рішення.

Представник позивача у поясненнях просить справу розглядати без його участі (а. с. 72).

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в установленому законом порядку. Про вказане свідчить, зокрема, подане клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки, є день вручення судової повістки під розписку.

Таким чином, відповідачка належним чином повідомлена. У судове засідання не прибула.

Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

З огляду на викладені обставини та строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення без участі сторін на підставі наявних матеріалів.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

09.07.2020 між ТзОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_4 укладено договір про надання кредиту № 104050-ЖМ1-002 (далі - Кредитний договір, Договір) (а. с. 25-27).

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,0 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів (далі - Правила).

Тип кредиту - кредит.

Строк кредиту - 16 тижнів.

Процентна ставка в день - 1,16632977, фіксована.

Загальний розмір наданого кредиту - 12000,0 грн.

Термін дії договору до 29.10.2020.

Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 22560,0 грн.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 425,71036605%.

У анкеті клієнта ОСОБА_4 зазначено, зокрема, суму бажаного кредиту у розмірі 12000,0 грн та номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів НОМЕР_1 (а. с. 29).

Відповідно до паспорта споживчого кредиту: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 12000,0 грн; строк кредитування - обраний клієнтом 16 тижнів, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів; можливі види (форми) забезпечення кредиту - неустойка; процентна ставка, відсотків річних - 425,71036605. Тип процентної ставки - фіксована. Загальні витрати за кредитом - 10560,0 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом - 22560,0 грн. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 425,71036605 (а. с. 23-24).

Згідно з довідкою про стан заборгованості станом на 14.05.2025 загальна заборгованість за договором - 23172,28 грн, заборгованість за кредитом - 10279,40 грн, заборгованість за відсотками - 12892,88 грн (а. с. 22).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом (період кредитування з 09.07.2020 до 25.02.2021) всього видано кредиту 12000,0 грн, всього нараховано відсотків 15000,68 грн. Всього сплачено 3828,40 грн, з яких: за кредитом 1720,60 грн, за відсотками 2107,80 грн. Залишок заборгованості згідно з кредитним договором станом на 14.05.2025 становить 23172,28 грн, з яких: за кредитом - 10279,40 грн, за відсотками - 12892,88 грн (а. с. 12-21).

При цьому з указаного розрахунку суд установив, що відповідачці нараховувались відсотки за погодженою у Договорі ставкою (1,166310% на день, тобто по 139,96 грн на день) протягом погодженого сторонами строку кредитування до 29.10.2020. Жодних штрафних санкцій, тобто неустойку (штраф, пеня) позивач відповідачці не нараховував, у позові стягнути такі не просив. Сплачені відповідачкою зобов`язання у розмірі 3828,40 грн позивач під час здійснення розрахунку заборгованості врахував.

Відповідно до квитанції від 09.07.2020 підтверджується сума платежу 12000,0 грн відповідно до кредитного договору 09.07.2020 № 104050-ЖМ1-002, позичальник ОСОБА_4 (а. с. 30).

Своєю чергою у поданому до суду клопотанні відповідачка не заперечує факту укладання Кредитного договору та отримання коштів.

Надаючи правову оцінку установленим у справі обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частині першій статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з частиною першою та другою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Так, у Договорі містяться конкретні умови використання коштів, зокрема відсоткові ставки, з якими відповідачка ОСОБА_1 ознайомилась і які прийняла шляхом підписання відповідного Договору. При цьому відповідачка здійснила у межах договору два платежі на суму 3828,40 грн, який під час розрахунку заборгованості позивач урахував.

Отже, суд установив, що відповідачка була ознайомлена з указаними у вищевказаному Договорі умовами користування кредитними коштами і на них погодилась.

Ураховуючи викладене, суд установив, що позов обґрунтований невиконанням з боку ОСОБА_1 умов Договору від 09.07.2020 № 104050-ЖМ1-002, у зв`язку з чим у неї виникла загальна заборгованість за цим Договором на суму 23172,28 грн. Така заборгованість складається з: 10279,40 грн - розмір заборгованості за тілом кредиту, 12892,88 грн - розмір заборгованості за процентами.

Розмір заборгованості позивач обґрунтував наданими письмовими доказами: зокрема копією Договору, паспортом споживчого кредиту, правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес позика», квитанцією від 09.07.2020 щодо підтвердження суми платежу у розмірі 12000,0 грн, обґрунтованим розрахунком заборгованості, довідкою про стан заборгованості тощо.

Водночас ОСОБА_1 будь-яких пояснень чи доказів, які б спростовували вимоги позову, суду не надала, у своєму клопотанні факт укладення Договору та отримання кредитних коштів, користування ними не заперечила.

З огляду на принцип змагальності та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Щодо твердження відповідачки про ненарахування штрафних санкцій (пені, неустойки) суд виходить з такого.

Поширення дії ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на дружин та чоловіків військовослужбовців щодо не нарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом відбулося лише з набранням чинності Закону України від 11.04.2024 № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», що відбулося 18.05.2024, тобто вже після закінчення строку Кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачкою, коли до вищезазначеної норми були внесені зміни, і було зазначено, що відтепер вона поширюється в тому числі на дружин та чоловіків військовослужбовців. У всіх попередніх редакціях Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які були чинними протягом строку дії Кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачкою, ч. 15 ст. 14 цього Закону не містила згадку про те, штрафні санкції, пеню та проценти за користування кредитом, які не нараховуються дружинам та чоловікам військовослужбовців.

При цьому стягнення неустойки (штрафу, пені) позивач у вимогах не заявляв, не нараховував такі. Своєю чергою проценти за користування кредитом нараховані до 29.10.2020, тобто задовго до внесення змін до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом дружинам та чоловікам військовослужбовців.

Отже, доводи відповідачки у цій частині не заслуговують на увагу.

Щодо заяви відповідачки про розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Приписи статті 435 ЦПК України містяться у Розділі VI «ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ, ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У ЦИВІЛЬНИХ СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ ОРГАНІВ (ПОСАДОВИХ ОСІБ)» цього Кодексу.

Тобто, питання розстрочення виконання рішення суду належить вирішувати після постановлення відповідного судового рішення і набрання ним законної сили. Іншими словами, вирішити питання про порядок виконання судового рішення можливо лише тоді, коли таке рішення підлягає виконанню.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне не розглядати заяву відповідачки про розстрочення виконання рішення суду по суті, оскільки відповідачка має оформити відповідну заяву та подати її до суду після ухвалення рішення, а не під час розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, оскільки позивач подав до суду позовну заяву в електронній формі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а. с. 11).

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279-280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Кредитним договором від 09.07.2020 № 104050-ЖМ1-002 у розмірі 23172,28 грн, з яких: 10279,40 грн - розмір заборгованості за тілом кредиту, 12892,88 грн - розмір заборгованості за процентами.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 липня 2025 року.

Учасники:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», місцезнаходження: вул. Л. Українки, 26, офіс, 411, м. Київ, ;

відповідачка - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ