СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/4594/25
ун. № 759/8872/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кравченка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Корецької М.С., за участю позивача, ОСОБА_1 , представника позивача, адвоката Якименка М.М., відповідачки ОСОБА_2 , представника Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Мацкевич В.М., розглянувши у підготовчому засіданні клопотання позивача, ОСОБА_1 , про витребування доказів в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, про забезпечення права на контакт з дитиною та забезпечення права дитини на контакт з одним із батьків,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, про забезпечення права на контакт з дитиною та забезпечення права дитини на контакт з одним із батьків.

13 травня 2025 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій визначив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочав підготовче провадження у справі.

17 липня 2025 року в підготовчому засіданні позивач заявив клопотання про витребування з Адміністрації Державної прикордонної служби України інформації про те, чи перетинав, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державний кордон України, з 01 грудня 2024 року по теперішній час.

Мотивував клопотання тим, що відповідачка свідомо порушує його право на контакт з дитиною; теперішнє місце перебування дитини йому невідоме. Відповідно до положень Сімейного кодексу України та Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 24 вересня 2008 року за № 866, висновок щодо доцільності/недоцільності встановлення графіку побачень позивача із сином надає орган опіки та піклування за місцем проживання дитини.

У підготовчому засіданні представник позивача, адвокат Якименко М.М., клопотання підтримав, просив його задовольнити. Додатково повідомив, що встановлення фактичного місця проживання дитини відповідатиме її інтересам, адже сприятиме якнайшвидшому вирішенню спору та відновленню контакту дитини з батьком.

У підготовчому засіданні відповідачка, ОСОБА_2 , проти задоволення клопотання заперечила. Зазначила, що встановлення фактичного місця проживання дитини не є предметом розгляду цієї справи; клопотання подане поза межами встановленого процесуального строку; позивач не надав доказів неможливості самостійного отримання вказаної інформації.

Представник Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації Мацкевич В.М. просила вирішити клопотання на розсуд суду.

Вислухавши учасників справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частини 1-3 статті 83 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Системне тлумачення наведених норм свідчить, що клопотання про витребування доказів може бути задоволене за сукупності таких умов:

1) учасник справи не може самостійно надати доказ;

2) учасник справи вжив усіх можливих заходів для самостійного отримання доказу;

3) з достатнім ступенем вірогідності відомо, у кого цей доказ перебуває;

4) такий доказ має значення для справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Відповідно до п. 13 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 27.09.2022 за № 614 (далі - Положення) інформація (відомості) про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території, що обробляється в Базі даних, є інформацією з обмеженим доступом, а саме конфіденційною інформацією (персональними даними). Збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься в Базі даних, здійснюються відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 15 Положення кожна особа, інформація про яку (персональні дані якої) внесені до Бази даних, має право на безоплатне отримання своїх персональних даних. Запит на отримання інформації з Бази даних повинен відповідати вимогам статті 16 Закону України «Про захист персональних даних». Інформація надається власником Бази даних або Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт відносин, пов`язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу до персональних даних володільцю персональних даних. У запиті зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника); найменування, місцезнаходження юридичної особи, яка подає запит, посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника); прізвище, ім`я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит; відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних; перелік персональних даних, що запитуються; мета та/або правові підстави для запиту. Строк вивчення запиту на предмет його задоволення не може перевищувати десяти робочих днів з дня його надходження. Протягом цього строку володілець персональних даних доводить до відома особи, яка подає запит, що запит буде задоволено або відповідні персональні дані не підлягають наданню, із зазначенням підстави, визначеної у відповідному нормативно-правовому акті. Запит задовольняється протягом тридцяти календарних днів з дня його надходження, якщо інше не передбачено законом. Суб`єкт персональних даних має право на одержання будь-яких відомостей про себе у будь-якого суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, за умови надання інформації, визначеної у пункті 1 частини четвертої цієї статті, крім випадків, установлених законом.

Системний аналіз зазначених норм свідчить, що батьки мають право на отримання персональних даних щодо своїх дітей, у тому числі інформації про перетин ними державного кордону.

Наведене дозволяє дійти висновку, що ОСОБА_1 має право самостійно звернутися до Адміністрації Державної прикордонної служби України із запитом про те, чи перетинав його малолітній син державний кордон України. І лише в разі відмови в наданні такої інформації застосуванню підлягає механізм витребування доказів.

Матеріали справи не містять підтвердження звернення позивача до Адміністрації Державної прикордонної служби з відповідним запитом. Доказів неможливості отримати таку інформацію самостійно ОСОБА_1 не надав.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст. 83, 84, 223, 258-261, 353ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача, ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити повністю.

Підготовче засідання у справі відкласти на 13 серпня 2025 року на 12 годину 00 хвилин у приміщенні Святошинського районного суду міста Києва (м. Київ, вул. Якуба Коласа, 27-а, каб. № 222).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена 22 липня 2025 року.

Суддя Ю.В. Кравченко