КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року місто Київ.

Справа № 752/7931/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7993/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), Поліщук Н.В., Поливач Л.Д.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Подоляк Владислав Григорович на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року (ухвалене у складі судді Кордюкової Ж.І., дата складення повного тексту рішення 20 грудня 2024 року)

у справі за позовом об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Саперна Слобідка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ

У квітні 2024 року позивач ОСББ «Саперна Слобідка»звернувся до суду з вказаним позовом.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначав, що 06 липня 2016 року зареєстровано ОСББ «Саперна Слобідка», яке створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . ОСББ «Саперна Слобідка» здійснює управління та утримання багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Відповідачка своєчасно і в повному обсязі не сплачує обов`язкові внески на утримання спільного майна, внаслідок чого за період часу з липня 2023 року по березень 2024 року виникла заборгованість зі сплати внесків у сумі 5 098,92 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Саперна Слобідка» заборгованість з оплати обов`язкових внесків та платежів за період з липня 2023 року по березень 2024 року в розмірі 5 098 (п`ять тисяч дев`яносто вісім) грн 92 коп та судові витрати у розмірі 5 528 (п`ять тисяч двісті двадцять вісім) грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Подоляк В.Г. 11 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване заочне рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу аргументовано тим, що відповідачка не проживає у вказаній квартирі і не була повідомлена про зміну тарифів та розмір внесків письмово.

Звертає увагу, що позивач спочатку ініціював позов (у квітні місяці 2024 року), а після чого (у червні 2024 року) направив відповідачці вимогу про сплату заборгованості, на що відповідачка відразу відреагувала та сплатила борг у нарахованій сумі, яка вказана у вимозі від 07 червня 2024 року.

Вказує, що позивач вказує дві різні суми заборгованості, при чому сума заборгованості станом на березень 2024 року більша, а ніж сума заборгованості станом на квітень 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому визнав, що після подачі позову відповідач частково погасила борг, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, пославшись на те, що визнання позову після його подачі не є підставою для скасування рішення та відмови в йог задоволенні.

Згідно із ч. 1. ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості по сплаті обов`язкових внесків та платежів у розмірі 5098,92 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 липня 2016 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію ОСББ «Саперна Слобідка», створеного власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Завданням та предметом ОСББ «Саперна Слобідка» є, в тому числі, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території.

Протоколом загальних зборів ОСББ «Саперна Слобідка» від 02 червня 2023 року затверджено структуру внеску та встановлено розмір щомісячного внеску на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ «Саперна Слобідка» у розмірі 10,47 грн/кв.м. для всіх власників квартир та у розмірі 19,30 грн/кв.м. для усіх власників комерційних нежитлових приміщень на 0 та 1 поверхах об`єднання пропорційно до загальної площі квартири або нежитлового приміщення, що перебуває у їх власності.

Також вказаним рішенням затверджено щомісячний внесок на охорону ОСББ «Саперна Слобідка» у розмірі 155 грн з квартири та нежитлового приміщення, затверджено, що відшкодування витрат за електропостачання будинку (ліфтів, місць загального користування) здійснюється відповідно до показань загальнобудинкового лічильника.

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01 квітня 2024 року № 372324372.

Відповідно до розрахунку заборгованість по квартирі АДРЕСА_2 , за період з липня 2023 року по березень 2024 року становить 5 098,92 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що співвласники квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку повинні усвідомлювати, що набуття права власності на квартиру або нежитлове приміщення покладає на них обов`язок утримувати своє майно та оплачувати відповідну отриману послугу. Так як ОСОБА_1 свої обов`язки щодо отриманих послуг виконувала неналежним чином, суд стягнув з відповідачки 5098,92 грн. боргу.

Київський апеляційний суд погоджується з висновком в частині того, що відповідачка мала заборгованість станом на дату подачі позову. Проте не погоджується з стягненням з відповідача боргу, який був частково погашений до ухвалення рішення суду.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

У відповідності до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності.

У свою чергу, ст.ст. 15, 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду, незалежно від наявності договору між об`єднанням та боржником.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема, вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина друга статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі у якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів а також сплачувати вартість інших комунальних послуг.

У постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 466/8748/16-ц зроблено правовий висновок про те, що особа, яка є співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділене правом у разі нездійснення таких дій цією особою звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Законом, іншими законодавчими актами не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування внесків і платежів, визначених загальними зборами ОСББ.

Отже, співвласник житлового приміщення у багатоквартирному будинку, в якому створене об`єднання несе обов`язок зі сплати внесків відповідно до прийнятих загальними зборами рішень, а також з оплати інших платежів за спожиті житлові або комунальні послуги.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд зауважує, що норми матеріального права судом застосовані вірно.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент подачі позову, 09 квітня 2024 року, у відповідачки утворилась заборгованість у розмірі 5098,92 грн.

Проте, Київський апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ст. 16 ЦПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Позивач скористався своїм правом та направив відповідачці вимогу від 07 червня 2024 року про сплату заборгованості у розмірі 4748,84 грн, після чого відповідачка 11 червня 2024 року сплатила заборгованість в сумі 4700 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.56).

Суд зауважує, що така вимога була подана вже після направлення позову до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка не отримувала позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження у суді першої інстанції, тобто не знала про наявність судової справи, а тому була позбавлена можливості подати докази сплати заборгованості до суду першої інстанції. Позивач, незважаючи на те, що борг вже був частково погашений, знаючи, що подав позов, суду про таке погашення до ухвалення рішення не повідомив та не надав докази сплати заборгованості відповідачкою, тому Голосіївський районний суд міста Києва дійшов хибного висновку про задоволення позовних вимог ОСББ «Саперна Слобідка» в повному обсязі, оскільки борг відповідачкою був погашений до ухвалення рішення районним судом.

За таких обставин, Київський апеляційний суд доходить висновку про зміну рішення районного суду та стягнення з відповідачки боргу в сумі 398, 92 коп.( 5098,92 - 4700)

Доводи позивача про те, що відповідачці надсилалась досудова вимога і до подачі позову, яка до суду першої інстанції позивачем без поважних причин не подавалась, апеляційний суд не приймає, з огляду на те, що відповідно до квитанції кошти на погашення заборгованості надійшли до позивача 11 червня 2024 року, рішення, що переглядається ухвалено 20 грудня 2024 року. Діючи добросовісно позивач мав достатньо часу, щоб повідомити суд, що борг вже погашено і відмовитись від позову чи його частини. При цьому суд виходить з того, що позивач достовірно був обізнаний про порушене ним судове провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалюючи рішення, суд не повно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому рішення суду відповідно до ст. 376 ЦПК України має бути змінено.

Також, в апеляційній скарзі апелянт просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач також просить стягнути витрати на правничу допомогу в апеляційному суді в сумі 4000 грн.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - пропорційно до задоволених вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

На підтвердження розміру понесених відповідачкою витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, в матеріалах справи містяться: договір про надання правничої (правової) допомоги №2025-01-27/1 від 27 січня 2025 року; додаток №1 від 27 січня 2025 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги №2025-01-27/1 від 27 січня 2025 року; ордер на надання правничої допомоги від 11 лютого 2025 року.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.48 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати відповідачки на правову допомогу на загальну суму 7 000,00 гривень, та документально підтверджені витрати позивача в районному та апеляційному суді на загальну суму 6500 грн., суд доходить висновку про наявність підстав для визнання таких витрат сторін обґрунтованими та доведеними.

Сторони не навели достатніх підстав, які б могли бути враховані судом, для застосування критерію неспівмірності, понесених ними витрат, та їх зменшення за цим критерієм.

Разом з тим, суд вважає за необхідне під час розподілу витрат розподілити їх не пропорційно до задоволених вимог та врахувати, що борг відповідачкою був погашений одразу після отримання нею вимоги позивача, але вже після звернення останнього до суду. При цьому позивач, знаючи про судове провадження, отримавши гроші також не подав заяву про зменшення вимог, чи відмову від позову. Тобто, діючи добросовісно і позивач і відповідач не понесли б будь-яких витрат, якби відповідачка контролювала та вчасно погашала борги, отримувала поштову кореспонденцію, а позивач вирішував спори за допомогою досудового врегулювання , звертався до суду лише будучи впевненим, що його досудова вимога отримана боржником, та останній злісно ухиляється від погашення боргу.

Як свідчать матеріали справи відповідачка отримавши вимогу, одразу борг погасила. Борг стягувався за не тривалий період. З урахуванням воєнного стану та фінансових труднощів надавачі послуг (інші юридичні особи)на переконання суду мають враховувати не тривалі затримки з оплатою. Встановивши обопільну вину сторін, суд вважає справедливим всі понесені сторонами витрати покласти на кожну з сторін не зобов`язуючи їх відшкодовувати одна одній такі витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Подоляк Владислав Григорович - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 рокув частині стягнення заборгованості змінити , зменшивши суму стягнутої заборгованості до 398, 92 коп. (триста дев`яносто вісім грн. дев`яносто дві коп.)

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 судових витрат в сумі 5528 грн. скасувати.

Понесені судові витрати в суді першої та апеляційної інстанції в тому числі витрати на правничу допомогу покласти на сторони.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

Л.Д. Поливач