Справа № 464/1926/25
пр.№ 2/464/1283/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2025 року Сихівський районний суд м. Львова в складі головуючого судді Теслюка Д.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

представник позивача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») - Киричук Г.М. звернулась в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитними договорами №502 від 16.10.2019 в розмірі 39 594,3 грн та №801 від 27.10.2021 - в розмірі 62 206,75 грн, а також сплачений при поданні позову судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між позивачем АТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_1 16.10.2019 укладено кредитний договір №4502, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 86 682 грн. Окрім цього, 27.10.2021 між сторонами укладено кредитний договір №801, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 40 000 грн. Банк свої зобов`язання за вказаними договорами виконав, однак відповідач належним чином не виконував свої кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору №4502 від 16.10.2019 в розмірі 29 594,3 грн, з яких: 16 264,18 заборгованість за кредитом; 4,01 грн заборгованість за процентами; 23 326,11 грн заборгованість за комісією. Також, за кредитним договором №801 від 27.10.2021 заборгованість відповідача становить 62 206,75 грн з яких: 34 958,94 грн заборгованість за кредитом; 9,41 грн заборгованість за процентами; 27 238,4 грн заборгованість за комісією. Таким чином, станом на 10.01.2025 заборгованість відповідача по вказаних вище кредитних договорах разом склала 101 801,05 грн. Позивачем було направлено письмові вимоги (повідомлення) відповідачу, однак у наданий строк заборгованість не була погашена, відтак представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі.

Ухвалою судді від 26.03.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У зазначений відповідачу ОСОБА_1 строк в ухвалі від 26.03.2025 про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження у справі, останній не скористався своїм правом, відповідно до ст.178 ЦПК України, для подання відзиву на позов.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.10.2019 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №502, шляхом підписання заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.9), за умовами якого відповідачу видано кредит в сумі 86 682 грн. Згідно з умовами цього договору, строк надання кредиту становить 36 місяців. Розмір процентної ставки 0,01% річних, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%.

Окрім цього, 27.10.2021 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №801, шляхом підписання заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.7,8), за умовами якого відповідачу видано кредит в сумі 40 000 грн. Згідно з умовами цього договору строк надання кредиту становить 24 місяця. Розмір процентної ставки 0,01% річних, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99%.

До зазначених заяв додано публічні пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорти споживчих кредитів.

Підписані заяви містять графіки платежів із сумою платежу за розрахунковий період та інше.

Таким чином, АТ «ПУМБ» надало відповідачу ОСОБА_2 на умовах строковості, платності та поворотності грошові кошти в сумі 86 682 грн та 40 000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №TR.38281969.122319.8810 від 16.10.2019 та №TR.53184883.58942.8810 від 27.10.2021 (а.с.26).

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 Цивільного кодексу України)

Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача ОСОБА_1 для укладення зазначених договорів на таких умовах.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами першою, другою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Щодо розміру заборгованості за кредитними договорами про надання комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №502 від 16.10.2019 та №801 від 27.10.2021 слід зазначити таке.

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №502 від 16.10.2019, станом на 10.01.2025 у відповідача виникла заборгованості в розмірі 39 594,3 грн, що складається із заборгованості по сумі кредиту 16 264,18 грн, заборгованості по процентах 4,01 грн, заборгованості по комісії 23 326,11 грн (а.с.27-29).

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №801 від 27.10.2021 станом на 10.01.2025 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 62 206,75 грн, що складається із заборгованості по сумі кредиту 34 958,94 грн, заборгованості по процентах 9,41 грн, заборгованості по комісії 27 238,4 грн (а.с. 29-30).

Відповідно до п.5.7.3 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб, комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі. вказаному в заяві на приєднання до договору, від початкової суми споживчого кредиту.

У Законі України «Про захист прав споживачів», який набув чинності 10 червня 2017 року, текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Згідно п.п.4.2.11., ч.4 «Загальні права сторін», розділу I «Загальні засади» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банк має право контактувати з клієнтами, використовуючи доступні канали зв`язку: «сервіс SMS-банкінг», поштова розсилка, повідомлення електронною поштою, SMS-повідомлення, повідомлення у/на банкоматах та платіжних терміналах, на квитанціях (чеках, сліпах тощо), розміщуючи інформацію та/або повідомлення на сайті банку тощо.

Відповідно до п.п.5.2.5., ч.5 «Загальні обов`язки сторін», розділу I «Загальні засади» договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банк зобов`язаний забезпечити консультацію та прийом усних звернень за телефонами центру обслуговування клієнтів банку у разі виникнення питань з обслуговування карткового рахунку та користування карткою.

При цьому слід зауважити, що у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

В пункті 4 умов Заяви №502 від 16.10.2019 та №801 від 27.10.2021 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної відповідачем, встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% та 3,99% відповідно, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №502 від 16.10.2019, станом на 10.01.2025 сума заборгованості по комісії становить 23 326,11 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №801 від 27.10.2021, станом на 10.01.2025 сума заборгованості по комісії становить 27 238,4 грн.

За вищенаведених обставин, оскільки відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту 4 кредитних договорів, укладених 16.10.2019 та 27.10.2021 між відповідачем та АТ «ПУМБ» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісіях за обслуговування кредитних договорів необхідно відмовити.

З виписок за договорами по особових рахунках за період з 16.10.2019 по 10.01.2025 та з 27.10.2021 по 10.01.2025 вбачається, що відповідач здійснював періодичні погашення заборгованості за вказаними договорами (а.с. 31-34).

Розділом ІІ Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено черговість погашення вимог банку, зокрема, в першу чергу погашається прострочена до повернення сума споживчого кредиту та прострочені проценти за користування кредитом, в другу чергу строкова заборгованість по поверненню суми споживчого кредиту та строкова заборгованість по процентах за користування кредитом, в третю прострочена заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

З огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи нікчемність положень укладених між сторонами кредитних договорів, а саме №502 від 16.10.2019 та №801 від 27.10.2021 в частині необхідності сплати позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд вважає за необхідне зарахувати сплачену відповідачем комісію за обслуговування кредитної заборгованості по договору №502 від 16.10.2019 в розмірі 69 978,33 грн та по договору №801 від 27.10.2021 в розмірі 4 788 грн в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту та процентами за вищевказаними кредитними договорами, і на цю суму зменшити розмір такої.

Так, згідно розрахунку заборгованості за договором №502 від 16.10.2019, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по сумі кредиту становить 16 264,18 грн, по процентах 4,01 грн, а оскільки ним було сплачено 69 978,33 грн на погашення комісії і таку судом зараховано в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту та процентами, відтак суд приходить до висновку про відсутність у відповідача ОСОБА_1 заборгованості по договору №502 від 16.10.2019, а тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №502 від 16.10.2019 слід відмовити.

Окрім цього, згідно розрахунку заборгованості за договором №801 від 27.10.2021, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по сумі кредиту становить 34 958,94 грн, по процентах 9,41 грн, а відтак, з врахуванням сплаченої останнім комісії в розмірі 4 788 грн, яку судом зараховано в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту, розмір заборгованості за вказаним договором становить 30 180,35 грн (34 958,94 грн +9,41 грн 4 788 грн), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» слід стягнути витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 718 грн 15 коп.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265, 279 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №801 від 27.10.2021 в розмірі 30 180 (тридцять тисяч сто вісімдесят) грн 35 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір, сплачений при поданні позову, в сумі 718 грн 15 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.07.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» , м.Київ, вул.Андріївська, будинок 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК