Провадження № 2/344/1011/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Атаманюка Б. М.,

секретаря судового засідання Солонинко С.А.

за участі

представника відповідача в режимі відеозв`язку ОСОБА_1

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ «Просто страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

08.07.2024 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПАТ «Просто страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.07.2024 у відкритті провадження відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.10.2024 ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.07.2024 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23.10.2024 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.02.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2022 близько 15 год. 15 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Надрічна сталася дорожньо-транспортна пригода за якої водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Надрічна в напрямку вул. Максимовича у м. Івано-Франківську вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_2 в той момент, коли вона перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході. В результаті ДТП позивач отримала тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та з місця пригоди була госпіталізована бригадою швидкої медичної допомоги до КНП «Івано-Франківська обласна клінічна лікарня» Івано-Франківської обласної ради, де проходила стаціонарне лікування.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди були предметом досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2022 року за №0002096, в якому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В даному провадженні позивач є потерпілою.

Згідно висновку експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи №58 від 14.02.2023, ОСОБА_2 були завдані тілесні ушкодження: закрита тупа травма правої нижньої кінцівки із закритими переломами у середній та верхній третині правої великогомілкової кістки, яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечна для життя в момент спричинення; синець в правій тьмяно потиличній ділянці, який відноситься до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, відповідно, особою яка повинна відшкодувати завдану шкоду. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «Просто-страхування», згідно полісу №АР 6337270 з наступними лімітами відповідальності страховика: за шкоду заподіяну життю, здоров`ю: 320 000 грн. (триста двадцять тисяч); за шкоду, заподіяну майну: 160 000 грн. (сто шістдесят тисяч); франшиза: 1000 (одна тисяча). Строк дії договору з 14.09.2022 до 13.09.2023. Позивач має право на відшкодування: шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого; шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим та моральної шкоди, що покривається ПАТ «Простострахування» в межах ліміту відповідальності за полісом.

За наслідками отриманих травм позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 22.11.2022 по 05.12.2023 року включно, в період якого їй було проведено оперативне втручання з використанням придбаних нею титанових пластин і стержня, а також витрачено кошти на придбання медичних засобів та препаратів, понесено додаткові витрати пов`язані з оплатою пального та послуг за паркування біля медичного закладу.

Розмір понесених позивачкою витрат за вказаний період становить 100 981,60 грн. та складається з: 42412,60 грн. - витрати пов`язані з придбанням медичних засобів і препаратів; 47480,00 грн. - витрати пов`язані з придбанням інвалідного візка; 899,00 грн. - витрати пов`язані з придбанням ванночки для миття; 10 100,00 грн. - витрати на придбання пального; 90 грн. - витрати на оплату паркування на території медичного закладу.

Витрати пов`язані з придбанням інвалідного візка та ванночки для миття були зумовлені неможливістю самостійного пересування, обмеженням в рухливості та потребою в постійному сторонньому догляді і неможливістю обслуговування в звичних для медичного закладу умовах, як і витрати на придбання пального, оскільки необхідний сторонній догляд надавався чоловіком позивачки, який навідував її в лікарняному закладі кожного дня, привозив одяг, їжу, допомагав в самообслуговуванні, придбанні ліків, тощо. Розмір фактичних витрат на лікування є значно більшим, однак не всі квитанції збережено.

Після виписки з стаціонару позивач продовжила лікування амбулаторно та в подальшому проходила реабілітацію в «Українській спортивній клініці» ФОП ОСОБА_4 в період: з 19.12.2022 по 09.01.2023, вартість наданих послуг з реабілітації - 81400,00 грн.; з 30.01.2023 по 18.02.2023, вартість наданих послуг з реабілітації 92000,00 грн.; з 04.03.2023 по 24.03.2023, вартість наданих послуг з реабілітації 91900,00 грн.. Всього вартість наданих послуг з реабілітації становить - 265 300, 00 грн.. Сукупний розмір шкоди, пов`язаної з лікуванням, становить 366 281,60 грн.

З врахуванням вимог п.24.1 ст.24 ЗУ №1961-IV з відповідача ПАТ «Просто - страхування» підлягають стягненню грошові кошти в сумі 42412, 60 грн. що стосуються придбання медичних засобів та препаратів (медикаментів), а також 265 300, 00 грн., а всього 307 712,60 грн..

Понесені позивачкою витрати на придбання інвалідного візка, ванночки для миття, витрати на пальне і паркування в сумі 58569,00 грн. (47480,00+899,00 +10100+90 = 58569,00) підлягають відшкодуванню заподіювачем шкоди ОСОБА_3 , як такі, що не охоплюються нормами спеціального закону ЗУ №1961-IV, однак є збитками у розумінні ч.2 ст.22 ЦК України.

Також, згідно ст.25 Закону №1961-IV у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності, які для непрацюючої повнолітньої особи визначаються у розмірі не меншому мінімальної заробітної плати.

Медичною документацією підтверджено періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні в КПН «Обласна клінічна лікарня ІФ ОР» з 22.11.2022 по 05.12.2022 включно, тобто 14 днів; на амбулаторному лікуванні в «Українській спортивній клініці» ФОП ОСОБА_4 : з 19.12.2022 по 09.01.2023 року, тобто 22 дні; з 30.01.2023 по 18.02.2023, тобто 20 днів; з 04.03.2023 по 24.03.2023, тобто 21 день. Всього 77 днів.

Розмір не отриманого доходу з МЗП 6700 грн. (216,12 ЗП за 1 день) за 77 днів становить 16 641,25 грн. (216,12 х 77 = 16641,25).

Отже залишок ліміту відповідальності страховика за даний вид шкоди становить 12287.40 грн. (320 000 - 307 712,60 = 12287.40), то відповідно саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Просто - страхування».

Оскільки ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяної здоров`ю вичерпано, то різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на підставі ст.1194 ЦК України, згідно якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та становить 4353,85 грн. (16641,25-12287,40 = 4353,85).

Також, скоєним ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням позивачу завдано непоправимої моральної шкоди, що полягає в фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала в зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень та ушкодженням здоров`я, їх подальших наслідків, а також глибоких душевних стражданнях. Позивач зазнала перелому правої гомілкової кістки у її верхній і середній частині зі зміщенням. Також була пошкоджена п`яткова кістка. Від удару була відкинута на проїзну частину дороги, при падінні на яку різко вдарилася головою, в результаті чого зазнала забою м`яких тканин голови, через що відбулися гіпотрофічні зміни в головному мозку. З моменту госпіталізації, в момент операції та в період проходження стаціонарного і амбулаторного лікування, а також по даний час вона перебуває на знеболюючих препаратах, оскільки переносити головні болі і болі ноги без медикаментів неможливо. Отримані нею тілесні ушкодження є непоправимі для стану здоров`я, втрачено фізичні якості організму: порушено координацію рухів, погіршилась пам`ять, втрачено навички в самообслуговуванні через біль ноги та попереку при рухах, в зв`язку з чим вона змушена постійно прикладати значних зусиль у повсякденному житті, зазнавати постійних незручностей, дискомфорту і болю. Також не перестає турбувати головний біль і біль ноги, турбує безсоння та відчувається постійна втомленість, що порушує здоровий спосіб життя, завдає дискомфорту та порушує нормальну життєдіяльність. Позивачем перенесено значні фізичні болі при проведенні оперативного втручання та за його наслідками. На протязі стаціонарного лікування була прикута до лікарняного ліжка, без можливості самостійно повернутися, від чого, окрім болю голови та ноги, відчувала біль всієї спини. Її обслуговував чоловік, що завдавало їй сорому, оскільки вона не могла самостійно дбати за своєю гігієною. На протязі тривалого часу пересувалась виключно у інвалідному візку, так як не могла ступати на праву стопу, що унеможливлювало звичне самообслуговування та рухливість. В період чотирьох місяців проходила активний курс реабілітації, тільки за наслідками якого розпочала наступати на праву ногу. По даний час пересуваюся за допомогою милиці. Станом на даний час, права нога позивачки є коротшою за ліву та по всій правій гомілці наявні рубці від проведеного лікування, які вже непоправимі для загального вигляду. Позивача позбавлено нормального соціального життя, усвідомлення чого призводить до важкого психофізіологічного стану. Переслідують постійні спогади, тривога, що виражається в тілесних реакціях, пригніченому настрої, частій нервозності, дратівливості і замиканнях.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 800 000 гривень.

В підсумку, позивач просить суд стягнути з відповідача ПАТ «Просто страхування» - 307 712,60 грн. шкоди, пов`язаної з лікуванням; 12 287,40 грн. - шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, а всього 320 000 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_3 - 62922,85 грн. матеріальної шкоди та 800 000 грн. моральної шкоди. Також просить стягнути витрати на правову допомогу.

Представник ПАТ «Просто страхування» скористався правом подання відзиву на позов в якому щодо задоволення позову до ПАТ «Просто страхування» заперечив. Звертає увагу суд на те, що зазначений позов є ідентичним цивільному позову в кримінальній справі №344/5147/23, де АТ «ПРОСТО» визнало частково вимоги та провело виплату страхового відшкодування відповідно до вироку суду в розмірі 41 529,00 грн. фактично підтверджених витрат. Залишок по ліміту ризику життя та здоров`я становить 278 471,00 грн., не враховуючи франшизу. В позовній заяві позивач вказує на витрати, пов`язані з придбанням медичних засобів і препаратів, що підтверджується оригіналами фіскальних чеків, однак не всі фіскальні чеки читабельні та розбірливі. АТ «ПРОСТО» визнало розмір матеріальних збитки позивача щодо стягнення матеріальної шкоди на лікування, з урахуванням тих чеків, які можливо було прочитати, в розмірі 41 529,78 грн. Тому, зазначена сума була сплачена позивачці.

Сам позивач зазначає в позовній заяві, що в нього відсутні докази оплати лікування в « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_4 .. Відповідно, вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в наслідок лікування в «Українській спортивній клініці» ФОП ОСОБА_4 в розмірі 265 300,00 грн. є недоведеними та необґрунтованими.

На обґрунтування затрат на придбання інвалідного візка позивач надає до суду копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 314 від 05.12.2022 року ФОП ОСОБА_5 . Відповідно до витягу з Єдиної державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в реєстрі зареєстрований лише один ФОП ОСОБА_5 який припинив свою підприємницьку діяльність 23.01.2016 року.

Щодо стягнення заявленого позивачем не отриманого доходу у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, то АТ «ПРОСТО» в цій частині вимог заперечує повністю.

Як вбачається зі змісту п. ґ) п. 35.1. Закону № 1961-ІV, обов`язок по обґрунтуванню вимоги заявника та надання доказів, що підтверджують заявлені вимоги відповідно покладений саме на заявника, тобто в даному випадку на позивача. Враховуючи те, що АТ «ПРОСТО» діє на умовах, визначених Законом, обов`язок щодо прийняття рішення стосовно виплати страхового відшкодування виникає у АТ «ПРОСТО» лише після наданих йому визначених у ст. 35 Закону № 1961-ІУ документів про ДТП, що станом по сьогоднішній день позивачем виконано в належній формі не було. Звертають увагу суду, що в досудовому порядку ОСОБА_2 не звертались до АТ «ПРОСТО» із заявою про виплату страхового відшкодування, а тому, з урахуванням здійсненого страхового відшкодування, АТ «ПРОСТО» жодним чином не порушувало право позивача на отримання відшкодування.

На підставі наведеного, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до АТ «ПРОСТ», стягнувши з останньої витрати на правову допомогу.

Представник позивача адвокат Рогів Т.В. у судовому засіданні 29.04.2025 та 14.05.2025 позов підтримала, просила позов задовольнити.

В судове засідання призначене на 17.07.20225 позивач та її представник не з`явилися. В поданій суду заяві представник позивача виклала судову промову та просила справу розглядати без її участі, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача ПАТ «Просто страхування» в користь ОСОБА_2 266183,60 шкоди, пов`язаної з лікуванням (з яких 883,60 грн. недоплачена страховиком сума коштів з витрат на медикаменти та 265300 грн реабілітація); 12 287,40 грн. - шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, а всього 278 471, 00 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 62922,85 грн. матеріальної шкоди та 800 000 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача ПАТ «Просто страхування» Синюк С.Л. в режимі відеозв`язку в судових засіданнях заперечив щодо задоволення позовних вимог до ПАТ «Просто страхування» посилаючись з підстав зазначених у відзиві. Додатково пояснив, що непрацездатність позивачки не підтверджена листком непрацездатності, а тому страхова немала підстав для виплати відшкодування по втраті працездатності. Також, в матеріалах справи відсутні докази оплати лікування в «Українській спортивній клініці» ФОП ОСОБА_4 .. Зуважує, що від «Української спортивної клініки» рахунок-фактуру та акт надання послуг підписав ФОП ОСОБА_4 , і винакають питання щодо права вказаного ФОП діяти від імені клініки. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі через сайт «Судова влада», що підтверджено матеріалами справи. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 22 ч. 1, 2 п. 1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою.

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників .

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи .

Згідно ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду від 13.02.2024 (справа №344/5147/23) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Вироком встановлено, що 22.11.2022 приблизно о 15 годині 15 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat, рухався лівою смугою проїзної частини вул.Надрічна у м.Івано-Франківську у напрямку перехрестя з вул.Максимовича. В цей час, навпроти станції технічного обслуговування та мотелю «Sun Lit» по нерегульованому пішохідному переході, справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля, почали перетинати проїзну частину вул.Надрічна пішоходи ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , які, відповідно до вимог п. 4.16 а) ПДР України, мали перевагу у русі. При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, водій ОСОБА_3 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та вчинив наїзд на ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 - задовольнити частково. Стягнуто з ПАТ «ПРОСТО - страхування», у користь ОСОБА_2 - 41 529 (сорок одна тисяча п`ятсот двадцять дев`ять) гривень, 00 копійок на відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 - 30 000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди та 20 000 ( двадцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу (а.с.41-49).

Відповідно до ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 26.06.2024 року вирок Івано-Франківського міського суду від 13.02.2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 в частині цивільного позову скасовано, призначено в цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції (а.с.50-53).

Згідно висновку експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи №58 від 14.02.2023, ОСОБА_2 були завдані тілесні ушкодження: закрита тупа травма правої нижньої кінцівки із закритими переломами у середній та верхній третині правої великогомілкової кістки, яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечна для життя в момент спричинення; синець в правій тьмяно потиличній ділянці, який відноситься до легких тілесних ушкоджень. (а.с. 57 КП. Справа №344/5147/23).

Оскільки всі матеріали цивільної справи скопійовані із матеріалів кримінального провадження, і не всі копії читаються, судом витребувано для дослідження матеріали кримінального провадження в справі №344/5147/23 (далі КП).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номером НОМЕР_2 ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 55 КП).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «Просто-страхування», згідно полісу №АР 6337270 з наступними лімітами відповідальності страховика: за шкоду заподіяну життю, здоров`ю: 320 000 грн. (триста двадцять тисяч); за шкоду, заподіяну майну: 160 000 грн. (сто шістдесят тисяч); франшиза: 1000 (одна тисяча). Строк дії договору з 14.09.2022 до 13.09.2023 року (а.с. 68).

За наслідками отриманих травм позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 22.11.2022 по 05.12.2023 року включно, в період якого їй було проведено оперативне втручання з використанням придбаних нею титанових пластин і стержня, а також витрачено кошти на придбання медичних засобів та препаратів.

Встановлено, що підтверджені витрати становлять - 42412,57 грн., і підтверджується: оригіналами фіскальних чеків (в кількості 13 шт., сформованих на 3 арк.) на загальну суму - 7385,07 грн.; товарним чеком № від 28.11.22 на суму - 2027,50 грн.; накладною №425 від 02.12.2022 і квитанцією від 02.12.2022 на суму - 33 000 грн. (а.с. 63-67 КП).

АТ «ПРОСТО» майже повністю визнало понесені витрати на лікування за вищевказаними платіжними документами та на виконання вироку суду провела виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі - 41 529,00 грн., що підтверджено копіями страхового акту №162645/ОВЦ від 19.03.2024, розпорядження №374133 на виплату страхового відшкодування від 19.03.2024, рахунком №162645 від 19.03.2024, АТ «ПРОСТО» (а.с. 169-171).

З урахуванням здійсненої виплати, недоплачена різниця становить 883,57 грн. (42412,57-41529,00). З чим пов`язана така недоплата судом не встановлено. З пояснень представника відповідача, страховою до уваги міг бути невзятий якийсь чек (не пояснює який).

Таким чином, суд бере до уваги те, що в цій частині недоплата становить 883,57 грн., яка підлягає відшкодуванню позивачу.

Також, до витрат, пов`язаних з відшкодуванням шкоди завданих в наслідок ДТП, позивач відносить витрати з придбанням інвалідного візка, що підтверджує квитанцією до прибуткового касового ордера №314 від 05.12.2022, видану ФОП ОСОБА_5 (а.с. 68 КП). Проте, відповідно до витягу з Єдиної державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_5 припинив свою підприємницьку діяльність 23.01.2016. Оскільки вказана особа не здійснювала підприємницьку діяльність, та, відповідно, не мала права на видачу розрахункового документу як ФОП, суд вважає квитанцію до прибуткового касового ордера №314 від 05.12.2022, видану ФОП ОСОБА_5 , - недопустимим доказом та не бере її до уваги. Як наслідок, суд вважає недоведеними витрати позивача на купівлю інвалідного візка.

Щодо витрат пов`язаних з придбанням ванночки для миття, що позивач підтверджує фіскальним чеком на суму 899,00 грн., то оригінал чеку на вказану суму не читається (а.с. 69 КП), а тому такі витрати є непідтвердженими та відшкодуванню також не підлягають.

Окрім того, позивач просить стягнути 10 100,00 грн. витрат на придбання пального, що підтверджує фіскальними чеками від 25.11.2022 в кількості 2 шт., а також 90 грн. витрат на оплату паркування на території медичного закладу, що підтверджується фіскальними чеками в кількості 7 шт. (а.с. 70 КП ?????. Проте, суд не відносить такі витрати тих, що безпосередньо пов`язані з відшкодуванням збитків завданих в наслідок ДТП. При цьому, сумнівним є те, що пальне на суму 10 100,00 грн. використовувалося виключно для поїздок до медичного закладу по мірі необхідності. Тобто, суд не вважає, що вказані втрати є реальними збитками, які підлягають відшкодування за шкоду заподіяну позивачу в наслідок ДТП.

Щодо витрат, пов`язаних з реабілітацією.

Як встановлено судом, після виписки з стаціонару позивач продовжила лікування амбулаторно та в подальшому проходила реабілітацію в «Українській спортивній клініці» ФОП ОСОБА_4 в період:

- з 19.12.2022 по 09.01.2023. Вартість наданих послуг з реабілітації становила - 81400,00 грн., що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого, рахунком-фактурою №247 від 09.01.2023 та актом наданих послуг №247 від 09.01.2023(а.с. 26-30;

- з 30.01.2023 по 18.02.2023. Вартість наданих послуг з реабілітації становила - 92000,00 грн., що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 18.02.2023, рахунком-фактурою №248 від 18.02.2023 та актом наданих послуг №248 від 18.02.2023 (а.с. 31, 35);

- з 04.03.2023 по 24.03.2023. Вартість наданих послуг з реабілітації становила - 91900,00 грн., що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 24.03.2023, рахунком-фактурою №249 від 24.03.2023 та актом наданих послуг №249 від 24.03.2023 (а.с. 36-40).

Всього вартість наданих послуг з реабілітації становить - 265 300, 00 грн..

Представник відповідача ПАТ «Просто страхування» звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні докази оплати лікування в «Українській спортивній клініці» ФОП ОСОБА_4 , а також зауважує, що від «Української спортивної клініки» рахунок-фактуру та акт надання послуг підписав ФОП ОСОБА_4 , і таке право не підтверджено. Тому вважає, що позивачкою не підтверджено вказані витрати на лікування та реабілітацію.

Проте, суд не погоджується з такою позицією представника відповідача та зазначає, що в значенні частини другої статті 22 ЦК України збитками є не тільки втрати, яких особа зазнала, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Вищевказаними документами підтверджено факт наданих послуг з реабілітації пов`язаної з насідками ДТП та їх вартість, а тому слід вважати, що такі витрати є реальними та підлягають відшкодуванню. При цьому, підтвердження оплати послуг, чи обставини організаційно-господарських правовідносини між ФОП та клінікою, не мають для вирішення даного спору значення, оскільки стосуються правовідносин між цими сторонами, і можливі спори про оплату, про якість послуг та інше, стосуються виключно цих осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача ПАТ «Просто страхування» також слід стягнути в користь позивача 265 300, 00 грн. витрат на послуг з реабілітації.

Щодо відшкодування втрати працездатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною 2 ст. 1195 ЦК України визначено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються, зокрема в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Судом встановлено, що на момент ДТП позивач не працювала, тобто розмір відшкодування повинен визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, що відповідає ч. 2 ст. 1195 ЦК України.

Розмір мінімальної заробітної плати відповідно до ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» у місячному розмірі становив: з 1 жовтня - 6700 гривень. Аналогічний розмір мінімальної заробітної плати в сумі 6700 грн. встановлено ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік».

Медичною документацією підтверджено періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні в КПН «Обласна клінічна лікарня ІФ ОР» з 22.11.2022 по 05.12.2022 включно, тобто 14 днів; на амбулаторному лікуванні в «Українській спортивній клініці» ФОП ОСОБА_4 : з 19.12.2022 по 09.01.2023 року, тобто 22 дні; з 30.01.2023 по 18.02.2023, тобто 20 днів; з 04.03.2023 по 24.03.2023, тобто 21 день. Всього 77 днів.

Розмір не отриманого доходу з МЗП - 6700 грн. (216,12 ЗП за 1 день) за 77 днів становить 16 641,25 грн. (216,12 х 77 = 16641,25).

Щодо позиції відповідача, що факт непрацездатності повинен підтверджуватися виключно лікарняним листком, то така уваги не заслуговує, оскільки стосується виключно працевлаштованих осіб. На момент ДТП, лікування та реабілітації позивачка не працювала та, відповідно, лікарняних листів не отримувала, а факт її періоду непрацездатності є підтверджений вищевказаними медичними документами та під сумнів судом не ставиться.

Таким чином, суд вважає, що в користь позивача також слід стягнути втрачений нею заробіток (дохід), внаслідок тимчасової втрати працездатності в розмірі - 16 641,25 грн.

В підсумку матеріальних збитків, суд вважає, що доведені матеріальні збитки позивачки, завдані в наслідок ДТП, становлять 282 824,82 грн., що включає в себе:

- 883,57 грн. недоплачені страховою витрати на лікування;

- 265 300, 00 грн. витрат на реабілітацію;

- 16 641,25 грн. - втрачений заробіток (дохід), внаслідок тимчасової втрати працездатності.

Щодо розподілу відповідальності між відповідачами, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Як зазначалося судом, встановлений ліміт відповідальності стаховика згідно із страховим полісом становив 320 000 грн., та є зменшився на суму вже виплаченого страхового відшкодування позивачу - 41 529,00 грн.. Відповідно, на час розгляду справи залишковий ліміт відповідальності страховика становить 278 471 грн. (320 000 41 529,00).

З урахуванням того, що сума матеріальних збитків, завданих в наслідок ДТП, перевищує залишковий ліміт страхового відшкодування, то розподіл збитків між відповідачами слід здійснити так:

- з відповідача ПАТ «Просто страхування» слід стягнути в користь позивача 278 471 грн., що відповідає залишковому ліміту страхового відшкодування;

- з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути а користь позивача 4 353,82 грн., що відповідає сумі збитків, яка не покривається залишковим лімітом страхового відшкодуванням (282 824,82 278 471 грн.).

Щодо позовних вимог в частині стягнення завданої моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що ДТП стало результатом винних дій водія Товариства з обмеженою відповідальністю «Медфарм».

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною четвертою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на викладене можна дійти висновку про те, що власник автомобіля є зобов`язаною особою та несе відповідальність перед потерпілим за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду у випадку, якщо в момент дорожньо-транспортної пригоди він керував транспортним засобом (тобто є заподіювачем шкоди) або у випадку, передбаченому ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Скоєним ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням завдано позивачу (потерпілій) моральної шкоди, і така моральна шкода безумовно підлягає відшкодуванню. При визначенні розміру моральної шкоди суд бере до уваги ступінь перенесеного позивачкою фізичного болю та страждання, яких вона зазнала в зв`язку з ушкодженням здоров`я та їх подальших наслідків, тривалість лікування, реабілітації, негативні наслідки для здоров`я.

З іншого боку суд враховує, що злочин вчинений ОСОБА_3 з необережності. Як зазначено у вироку суду ОСОБА_7 був не уважним під час керування автомобілем. Здійснивши наїзд на потерпілу, зупинився та викликав швидку медичну допомогу і постійно знаходився на місці ДТП. Водночас, суд при призначенні покарання не врахував щире каяття ОСОБА_3 як обставину, що пом`якшує його покарання, і це пов`язано з невідшкодуванням шкоди потерпілій в добровільному порядку.

В сукупності обставин, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд прийшов до висновку, що сума завданої позивачці моральної шкоди становить 100 000 (сто тисяч) гривень.

За змістом ст. 26-1 Закону №1961-IV страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

В даному випадку, не нараховується передбачений ст. 26-1 Закону №1961 ІV обсяг моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, який підлягав би відшкодуванню страховиком, оскільки ліміт відповідальності за даний вид шкоди вже вичерпано, що покладає відповідальність за завдання моральної шкоди виключно на заподіювача шкоди - відповідача ОСОБА_3 ..

Таким чином, при вирішенні питання щодо відповідальності кожного з відповідачів, суд приходить до висновку, що стягнення шкоди з відповідачів в користь позивачки слід розподілити наступним чином:

- із відповідача ПАТ «Просто страхування» на користь ОСОБА_2 слід стягнути страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю внаслідок ДТП у розмірі - 278 471 (двісті сімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят одну) грн. 00 коп.

- із відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі - 4353 (чотири тисячі триста п`ятдесят три) грн. 82 коп., та моральну шкоду у розмірі - 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп..

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи суму стягнутих матеріальних і моральних збитків, звільнення позивачки від сплати судового збору, суд також стягує із відповідачів в дохід державного бюджету судовий збір з наступним розподілом:

- з відповідача ПАТ «Просто страхування» слід стягнути в дохід державного бюджету судовий збір в сумі - 2784 (дві тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн. 71 коп.; що становить 1 відсоток від задоволених позовних вимог до цієї сторони;

- з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути в дохід державного бюджету судовий збір в сумі - 3071 (три тисячі сімдесят одну) грн. 54 коп., з яких: 3028 грн. судовий збір в частині моральної шкоди; 43 грн. - судовий збір в частині стягнутих матеріальних збитків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 81, 82, 89, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Просто страхування» (код ЄРПОУ 24745673) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю внаслідок ДТП у розмірі - 278 471 (двісті сімдесят вісім тисяч чотириста сімдесят одну) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі - 4353 (чотири тисячі триста п`ятдесят три) грн. 82 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , моральну шкоду завдану внаслідок ДТП у розмірі - 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп..

Стягнути з ПАТ «Просто страхування» (код ЄРПОУ 24745673) судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) в розмірі - 2784 (дві тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн. 71 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) в розмірі - 3071 (три тисячі сімдесят одну) грн. 54 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 21.07.2025.

Суддя Богдан АТАМАНЮК