Справа № 727/8568/25
Провадження № 2-з/727/33/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

У поданій заяві просила забезпечити докази до подання позовної заяви шляхом витребування у Міністерства закордонних справ України належним чином засвідчену копію довіреності №57940803, яку посвідчив громадини Великої Британії Аззедін Маджід Азі, серія та номер 570/4-1089, дата 27.03.2025 року, посвідчену та зареєстровану Генеральним Консульством України в Барселоні, Іспанія, а саме консулом Генерального консульства України в Барселоні ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник має намір звернутись до суду із позовом про захист своїх прав та інтересів в судовому порядку до Чернівецької міської ради, державного реєстратора. Вказує, що нею були вжиті заходи щодо отримання доказу, однак отримати не вдалось, у зв`язку з чим заявниця вимушена звернутись до суду з даною заявою.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч.2 цієї статті, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

У відповідності до ч.3 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія (ч.4 ст.116 ЦПК України).

Відповідно до положень п. п. 4, 5 ч. 1 ст.117 ЦПК України, в заяві про забезпечення доказів зазначаються, між іншим, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Згідно із ч.5 ст.118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів, заявник посилається на те, що їй було відмовлено у наданні відомостей, оскільки вони містять нотаріальну таємницю.

Разом з тим, слід зазначити про те, що заява про забезпечення доказів не містить обґрунтування того, що докази, які просить забезпечити заявник до подачі позову, можуть бути втрачені або збирання чи їх подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Ненадання уповноваженою особою запитуваної інформації не може бути підставою припускати, що державний орган якимось чином буде перешкоджати в подальшому в наданні доказів, зокрема, на стадії після подачі заявником позовної заяви та витребування цих доказів судом після відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною заявника не достатньо обґрунтовано та доведено необхідність забезпечення доказів до подачі позову, та те, що наявні підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, суд вважає за необхідне в задовленні заяви про забезпечення доказів до подачі позову відмовити, в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю.

Відмовляючи в задоволенні даної заяви про забезпечення доказів до подачі позову, судом враховано, що заявник, як позивач, після пред`явлення позову, не позбавлений права звернутися до суду із заявою про витребування доказів із відповідним обґрунтуванням необхідності їх витребування з огляду на заявлені позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення доказів до подання позовної заяви відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.