ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м.Суми

Справа №576/2292/24

Номер провадження 22-ц/816/988/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2024 року, в складі судді Усенко Л.М., ухвалене у м.Глухів,

в с т а н о в и в:

04 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги мотивувала тим, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області з відповідача на її користь на утримання їх спільної доньки ОСОБА_3 було стягнуто аліменти у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 29.09.2022 року і до припинення нею навчання, але не більше ніж до досягнення донькою віку двадцяти трьох років. Видано відповідний виконавчий лист. Відповідач вчасно не сплачував аліменти. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області, яке набрало законної сили 07.03.2024 року, з відповідача стягнуто пеню за прострочення зі сплати аліментів за липень 2023 року в розмірі 620 грн. Однак, рішення суду про стягнення аліментів відповідачем належним чином не виконуються, у нього існує заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 6000 грн. Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 навмисно не сплачує аліменти, просила стягнути з нього 2632,20 грн пені за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 2632,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він постійно сплачує аліменти, а певні затримки з перерахуванням коштів виникають не з його вини, а з об`єктивних причин: відсутність постійного заробітку, догляд за інвалідом, проживання в зоні можливих бойових дій та наявність іншої сім`ї на утриманні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12.12.2022 у справі № 576/1512/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_4 , до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення віку 23 років.

На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Глухівському ВДВС. Так, з розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем, вбачається, що її сукупний розмір станом на 01.08.2024 року складає 6000 грн., при цьому заборгованість була допущена у жовтні та листопаді 2023 року, а також березні та травні 2024 року по 2000 грн, а в червні 2024 року 620 грн. (а.с. 5,6).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти на підставі рішення суду, з березня 2023 року здійснює відповідні відрахування, однак, не завжди вчасно та в повному обсязі, що призводить до періодичного виникнення заборгованості. Презумпція вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів не спростована, тому суд прийшов до висновку, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 2632,20 грн, тобто в межах заявлених позивачем вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

За приписами ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за судовим рішенням, виникла заборгованість зі сплати аліментів. При цьому, і сам відповідач наявність заборгованості зі сплати аліментів не заперечує, проте вважає, що його вини у цьому немає.

Наданий позивачкою розрахунок пені за прострочення сплати аліментів здійснений з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Відповідачем вказаний розрахунок пені не спростовано.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів, з урахуванням положень ч. 1 ст. 196 СК України, у розмірі 2632,20 грн.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що затримки з перерахуванням коштів виникають не з його вини, а з об`єктивних причин. Зазначені апелянтом причини не свідчать про відсутність вини ОСОБА_2 у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов