Справа № 938/469/25
Провадження № 22-ц/4808/1094/25
Головуючий у 1 інстанції Чекан Н. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Верховинська селищна рада Верховинського району Івано-Франківської області

треті особі, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зверькова Наталія Володимирівна, державне підприємство «СЕТАМ», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)

справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 ,

на ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2025 року в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову, постановлену судом у складі судді Чекан Н. М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зверькова Наталія Володимирівна, державне підприємство «СЕТАМ», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Турчина Андрія Анатолійовича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого зазначила, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_6 , відкрилась спадщина на належне йому майно, єдиним спадкоємцем якого є вона.

До складу спадщини після смерті її батька входить право власності на земельну ділянку площею 1,2230 га, кадастровий номер :03:003:0167, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_6 на підставі Акту № 56283396 про проведені електронні торги від 09.11.2018.

Зазначену земельну ділянку було реалізовано на електронних торгах з реалізації майна боржника у виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа від 25.10.2010 по справі № 2-6494/10, виданого Печерським районним судом.

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 366684 оператором торгів Державним підприємством «СЕТАМ» переможцем торгів став ОСОБА_6 , лот № 308341.

06.11.2018, 07.11.2018 ОСОБА_6 здійснив оплату за придбання на торгах земельної ділянки, лот № 308341 у розмірі по 280 000, 00 грн що підтверджується квитанціями № 0.0..1, № 0.0..1. 08.11.2018 року ОСОБА_6 оплатив 236195, 00 грн.

08 листопада 2018 року кошти в розмірі 796 195 грн від реалізації арештованого майна надійшли в повному обсязі на депозитний рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Турчина А.А.

09 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Турчином А.А. складено акт № 56283396 про проведені електронні торги та винесено постанову про зняття арешту з земельної ділянки :03:003:0167.

За життя ОСОБА_6 не зареєстрував своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

З метою оформлення права власності на земельну ділянку, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зверькової Н.В., однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька, ОСОБА_6 , оскільки право власності на земельну ділянку площею 1,2230 га, кадастровий номер :03:003:0167, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належним чином не зареєстроване, позивачкою не було надано правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Позивачка просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,2230 га з кадастровим номером :03:003:0167, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В травні 2025 року позивачка звернулась до суду з заявою про зміну предмету позову, в обґрунтування якої зазначила, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна їй стало відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0167 була поділена на дві інші земельні ділянки з кадастровим номером :02:003:0890 та кадастровим номером :02:003:0891.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_6 , їй стало відомо, що до складу спадщини після смерті її батька входить право власності на земельну ділянку площею 1,2230 га, кадастровий номер :03:003:0167, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_6 на підставі Акту № 56283396 про проведені електронні торги від 09.11.2018.

Не зважаючи на опис та арешт земельної ділянки, 16 серпня 2018 року ОСОБА_2 в інтересах третьої особи-6 звернувся до державного реєстратора Верховинської селищної ради Кривнюка Я.Д. з метою оформлення права власності на земельну ділянку площею 1,223 га з кадастровим номером :03:003:0167 за Третьою особою-6.

Державним реєстратором Верховинської селищної ради Кривнюком Я.Д. проведено реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за третьою особою-6 на підставі договору дарування земельної ділянки від 02.09.2010 № 692 та відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та сформовано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.08.2018, індексний номер 135051068.

01 листопада 2018 року відбулася реалізація земельної ділянки та згідно протоколу проведення електронних торгів № 366684 переможцем торгів став - ОСОБА_6 , лот № 308341.

15 листопада 2018 року складено акт приймання-передачі нерухомого майна між зберігачем земельної ділянки, ОСОБА_7 та покупцем нерухомого майна ОСОБА_6 ..

ОСОБА_6 за життя не зареєстрував своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Однак, дана обставина, не свідчить про відсутність у нього права власності на земельну ділянку площею 1,2230 га, кадастровий номер :03:003:0167, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не зважаючи на придбання земельної ділянки площею 1,2230 га, кадастровий номер :03:003:0167, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на електронних торгах ОСОБА_6 , 17 червня 2024 року державним реєстратором Верховинської селищної ради Кривнюком Я.Д. проведено реєстрацію поділу зазначеної земельної ділянки на дві новосформовані земельні ділянки на підставі технічної документації: площею 0,8133 га, кадастровий номер :02:003:0891 та площею 0.4097 га, кадастровий номер :02:003:0890 на підставі нотаріально посвідченої Заяви про поділ земельної ділянки, поданої ОСОБА_2 як уповноваженою особою.

Позивачка зазначила, що необхідність у зміні предмету позову виникла у зв`язку з тим, що про поділ земельної ділянки площею 1,2230 га, кадастровий номер :03:003:0167 та формування інших земельних ділянок їй стало відомо лише після відкриття провадження у зазначеній справі, шляхом отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Наразі об`єктивно припинилося існування спірної земельної ділянки як об`єкта цивільного права, що унеможливлює ефективний захист прав позивачки шляхом визнання права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0167, яка була придбана її батьком на електронних торгах.

Зазначає, що початкові вимоги не будуть в повній мірі забезпечувати захист її порушених прав та інтересів.

Просила суд прийняти до розгляду заяву про зміну предмета позову та задовольнити її.

Визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на земельну ділянку площею 0,8133 га, кадастровий номер :02:003:0891, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельну ділянку площею 0.4097 га, кадастровий номер :02:003:0890, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, які на момент подачі позовної заяви згідно даних Державного земельного кадастру були утворені, шляхом поділу земельної ділянки площею 1,2230 га, кадастровий номер :03:003:0167, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що була придбана 01.11.2018 на електронних торгах, проведених організатором ДП «СЕТАМ».

Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2025 року у прийнятті до розгляду заяви представника позивачки ОСОБА_5 про зміну предмета позову відмовлено. Продовжено строк підготовчого провадження у справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2025 року в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що не змінюючи обставин, якими вона обґрунтовувала наявність спору про визнання права власності на земельну ділянку площею 1,2230 га, кадастровий номер :03:003:0167 в порядку спадкування за законом, уточнила, що земельна ділянка була поділена та про поділ цієї земельної ділянки та формування інших земельних ділянок: площею 0,8133 га, кадастровий номер :02:003:0891 та площею 0,4097 га, кадастровий номер :02:003:0890, стало відомо лише після відкриття провадження у зазначеній справі, шляхом отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Підстави, які зумовили пред`явлення позову у даній справі, залишились незмінними, а саме оформлення права власності на земельну ділянку, яка була реалізована на торгах та придбана батьком позивачки під час проведення електронних торгів Державним підприємством «СЕТАМ», про що, відповідно, 09 листопада 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Турчина А. А. складено акт №56283396 про проведені електронні торги. Підставами позову є юридичні факти, пов`язані із земельною ділянкою, такі як право володіти, право користуватися, бути власником, прийнятття в порядку спадкування. Зміна кадастрового номеру не є новою підставою, це обставина пов`язана з ідентифікацією земельної ділянки. Первісні підстави збережено, обставини на які посилається позивачка в заяві про зміну предмета позову не є іншими, що не можна розцінювати як зміну предмета і підстав позову та формування нового позову. Проте судом першої інстанції не досліджено вказану заяву саме як заяву про зміну предмета позову.

Вважає, що у разі задоволення позову та визнання права власності на земельну ділянку 1,2230 га, кадастровий номер :03:003:0167 в порядку спадкування за законом, виконати таке судове рішення і зареєструвати право власності на земельну ділянку з зазначеним кадастровим номером, шляхом видачі свідоцтва про право на спадкове майно буде неможливо, оскільки земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0167 наразі не існує. На думку скаржниці ініціювання нового судового спору з таким самим предметом позову, обставинами пред`явлення позову, колом учасників, що буде обґрунтовуватись такими самими доводами, є недоцільним та буде суперечити принципу процесуальної економії, що спрямований, у першу чергу, на пришвидшення розгляду справи.

Судом першої інстанції не вирішено питання щодо необхідності зміни предмета позову з метою захисту прав та інтересів позивачки, не досліджено питання стосовно того, чи первісні вимоги будуть забезпечувати захист її прав у разі задоволення позову.

Висновки суду про відмову у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову ґрунтуються лише на законі, але судом не застосовано цей закон до правовідносин сторін та вирішення питання про належний захист порушених прав.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено учасникам справи право подати до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами Верховинська селищна рада, треті особі, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державне підприємство «СЕТАМ», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Турчин А.А. отримали через підсистему «Електронний суд» 24.06.2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Копію ухвали про відкриття разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зверькова Н.В. отримала 07.07.2025 року, ОСОБА_3 отримав 30.06.2025 року, ОСОБА_4 отримала 30.06.2025 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк від учасників справи не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала повернення заяви позивачеві (заявникові) входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 липня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Ухвала Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2025 року оскаржується в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви представника позивача ОСОБА_5 про зміну предмета позову, в іншій частині ухвала суду не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині, а саме в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви представника позивача ОСОБА_5 про зміну предмета позову.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , про зміну предмета позову суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача фактично змінюється не тільки предмет, а й підстави позову, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову слід відмовити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини другої статті 175 ЦПК України).

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, провадження № 14-473цс18).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У статті 49 ЦПК України унормовані процесуальні права та обов`язки сторін.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

В разі надходження до суду такої заяви суд виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Водночас як збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.

Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

У постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі №367/9043/21зазначено, що необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не повною мірою забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів. Отже, зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета і підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою позову та які сукупно дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Позивачка подала заяву про зміну предмету позову, посилаючись на те, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна їй стало відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:003:0167 була поділена на дві інші земельні ділянки з кадастровим номером :02:003:0890 та кадастровим номером :02:003:0891. Посилаючись на те, що припинення існування спірної земельної ділянки як об`єкта цивільного права унеможливлює ефективний захист її прав шляхом визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:003:0167, яка була придбана її батьком на електронних торгах.

Із змісту вказаної заяви вбачається, що позивачка змінила саме предмет позову, а підстава позову, пов`язана з тим, що до складу спадщини після смерті її батька ОСОБА_6 входить земельна ділянка, придбана ним на прилюдних торгах, на яку позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки за життя ОСОБА_6 не зареєстрував за собою право власності на дану земельну ділянку, залишилася незмінною.

У заяві про зміну предмету позову позивачкою збережено первісні обставини якими позивачка обґрунтовує свої вимоги щодо захисту свого права, а саме набуття права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд першої інстанції на зазначені обставини не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про зміну предмета позову.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, ухвала Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2025 року в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2025 року в частині відмови у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 липня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський