Єдиний унікальний номер 341/766/25
Номер провадження 2/341/495/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Аннишина С.І.,

за участю секретаря судового засідання Сегін І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галич в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення аліментів у твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2025 року до Галицького районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 . Позивачка просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 5500,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У них народилося дочка ОСОБА_4 . Згідно з рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2023 року з відповідача на користь позивачки на утримання дитини стягуються аліментии в розмірі одного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку в сумі 2 272 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з складним матеріальним становищем, збільшенням рівня цін, розмір аліментів, які сплачує відповідач є недостаннім для повноцінного утримання дочки. Дитина відвідує заклад дошкільної освіти, виявляє здібності до малювання та хореографії, однак забезпечити додаткові гуртки позивачка не має змоги, оскільки не працює, тому що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Інших осіб на утриманні відповідача немає. Просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 5 500,00 грн.

Узвалою суду від 09 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановивлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, 01 травня 2025 року через канцелярію суду скервала заяву про розгляд справи без її участі, щодо винесення заочного рішення не заперечує (а.с.30).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових документів засобами поштового зв`язку та у його електронний кабінет, у судові засідання не з`явився; причин неявки не повідомив, відзиву не подавав.

Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.

Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України постановлено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15.10.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (прізвище матері « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_7 » на підставі Свідоцтва про шлюбу від 16.12.2023, а.с.7).

Відповідно до рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2023 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.9,10).

Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2023 присуджено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі одного прожиткового мінімуму (а.с.11,13).

Відповідно до висновку едокринолога ОДКП від 14.03.2025 дитині поставлено діагноз дифіцит заліза (а.с.22).

Витрати на дитину, зокрема, придбання ліків підтверджуються квитанціями: від 07.02.2025 на суму 460,00 грн; 07.02.2025 на суму 312,00 грн, 09.02.2025 на суму 280,00 грн, від 07.02.2025 на суму 460,00 грн; актом про надання медичних послух від 22.01.2025 на суму 1480,00 грн.

Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб про джерело/суму нарахованого доходу, дохід ОСОБА_3 за жовтень 2024 року склав 1 720,00 грн, за листопад 2024 року склав - 860,00 грн, за грудень 2024 року - 860,00 грн. (а.с.26).

Згідно довідки №494 від 14.03.2024 ОСОБА_2 перебуважє на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 (а.с.17).

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою статті. 12 вказаного Закону визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачено частинами 1-3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частини 1, 2 статті 184 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У правовій позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2563 гривні. 00 копійок.

Вирішуючи даний спір, судом встановлено наявність підстав для часткового задоволення вимог про збільшення розміру аліментів.

Так, судом встановлено, що рішенням суду від 12.06.2023 на утримання малолітньої дочки на користь позивачки стягуються аліменти в сумі 2 272,00 грн. Така сума аліментів є недостатньою для розвитку дитини та задоволення її мінімальних потреб .

Суд, при розгляді цього спору, враховує збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зростання цін, а отже витрат на харчування, розвиток та утримання дитини, а також той факт, що матір дитини не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку.

В свою чергу, суд висновує, що позивачкою не доведено факт перебування відповідача на момент пред`явлення позову на військовій службі та отримання відповідних доходів (довідки з військової частини датовані березнем 2024 року)

З`ясувавши обставини справи в частині заявлених позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення таких вимог у розмірі 3500 гривень. 00 копійок.

Відповідач не скористався правом подати заперечення та обґрунтування своєї позиції щодо заявлених вимог, відсутні будь-які підтверджуючі дані, які б свідчили про його неможливість утримувати доньку та сплачувати аліменти на її утримання.

На думку суду, цей розмір аліментів є таким, що необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини та забезпечить рівність прав як позивача, так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

Слід зазначити, що розмір аліментних платежів 3500 гривень. 00 копійок є більшим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який встановлений чинним законодавством і, на думку суду, він є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Позивачка у позовній заяві просила розпочати стягнення аліментів з моменту звернення до суду.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог статі 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. А тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачка при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».

З огляду на це, суд вважає необхідним з відповідача на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь держави.

На підставі наведеного, та керуючись статтями 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274, 280-283 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та визначення аліментів у твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13.07.2023 у цивільній справі № 341/1017/23, та стягувати із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України (Отримувач коштів ГУК в Iв.-Фр.об./ ТГ Галич/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37951998, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача UA0009628, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу 101 Судовий збір).

З часу набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів по виконавчому листу, виданому у справі № 341/1017/23.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

СуддяСвятослав АННИШИН