Провадження № 2-о/127/353/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря судового засідання Врублевської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Заява мотивована тим, що заявник 14.07.1979 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Гуковському ГОР БЮРО ЗАГС Ростовської області. Згодом, подружжя переїхало на постійне місце проживання у м. Вінницю, де з 12.03.1993 року були зареєстровані та проживали.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. За життя він був військовослужбовцем та брав участь у бойових діях, за що 23.07.1996 року отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 . Також йому булла призначена пенсія за вислугу строків служби та 2 групи інвалідності Армії. В звязку з цим, 20.06.2025 року заявник подала до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради заяву про встановлення їй статусу члена сім`ї загиблого ветерана війна, однак їй було відмовлено через розбіжність в документах померлого ОСОБА_2 , а саме: у свідоцтві про смерть, паспорті громадянина України, РНОКПП, витягу про реєстрацію місця проживання, військовому посвідченні про призначення пенсії, пенсійному посвідченні, зазначено по-батькові ОСОБА_3 , а у посвідченні учасника бойових дій ОСОБА_4 . Зазначені розбіжності унеможливлюють ідентифікацію особи, що підтверджує участь в бойових діях, та не дозволяє встановити беззаперечний юридичний зв`язок між особою, зазначеною в посвідченні УБД, та особою, вказаною в усіх вищеперерахованих документах». Відтак, виникла необхідність у зверненні до суду з цією заявою.

В судове засідання заявник не з`явилася, проте її представник подала до суду заяву в якій зазначила, що просить заяву задовольнити та проводити розгляд справи за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без участі представника ДСП ВМР, в межах наданих повноважень та на підставі наявних доказів у справі ухвалити законне і справедливе рішення.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заяву слід задовольнити з таких підстав.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 вбачається, що 14 липня 1979 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у Гуковському міському бюро ЗАГС Ростовської області, про що складено актовий апис №435 (а.с. 9 на звороті). Після укладення шлюбу ОСОБА_5 змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 ».

Також в паспорті громадянина України, витязі з реєстру територіальної громади, пенсійному посвідченні, свідоцтві про смерть чоловік заявника записаний як « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 8, 10, 11, 11 на звороті).

Разом з тим, в посвідченні учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , що видане 23.07.1996 року Військовою частиною НОМЕР_3 , чоловік заявника записаний як « ОСОБА_2 » (а.с. 10 на звороті).

Таким чином, у посвідченні учасника бойових дій чоловіка заявника, існує розбіжність в зазначені по батькові.

Аналізуючи наведені вище докази, суд дійшов висновку, що посвідчення учасника бойових дій, дійсно належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Пунктом 1 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

У судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Встановлення цього факту, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить їй в подальшому отримати соціальну допомогу, пільги, пенсію тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Заявником надано достатньо доказів на підтвердження викладених обставин, а заінтересованою особою не спростовано доводи, викладені у заяві.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, оскільки заява обґрунтована, факти, викладені в ній знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 264, 265, 268, 315-319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт, що посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , що видане 23.07.1996 року Військовою частиною НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 23.07.2025 року.

Суддя: