Справа № 585/1959/25
Номер провадження 2/585/818/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євлах О.О.,

за участі:

секретаря судового засідання - Безручко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

до

відповідача ОСОБА_3 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості за договором позики , -

негайно після закінчення судового розгляду ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

2. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею і відповідачем 01 березня 2025 року було укладено Договір позики. Згідно умов Договору позики від 01.03.2025 р. позикодавець передала у власність ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 39545 грн. 00 коп. На момент укладення Договору позики від 01.03.2025 р. позикодавець передав, а позичальник отримав грошові кошти в сумі 39545, 00 грн. Згідно умов договору позичальник повинен був повернути позику у строк до 31 березня 2025 року. Проте, взятих на себе зобов`язань не виконав, позику у визначений строк не повернув, на її неодноразові звернення відповідає обіцянкою, що скоро поверне, але не виконує обіцяного, грошові кошти не повертає. Згідно Договору позики від 01.03.2025 р. сторони домовилися, що у разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю позику згідно визначеного строку, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю суму 79090 грн. 00 коп. Сторони договору виходили з того, що 39545 грн. є сумою позики, і 39545 грн. є платою у твердій сумі за користування позикою. При своєчасному поверненні позики, позикодавець відмовляється від отримання плати за користування позикою. Також просить стягнути судовий збір з відповідача.

3. Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечував.

5. Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду від нього не надходило.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. Ухвалою суду від 28 травня 2025 року (а. с. 14) було постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

7. Судом на підставі частини 2 статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

8. Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали Договір позики від 01 березня 2025 року. Згідно умов Договору позики від 01.03.2025 р. позикодавець передала у власність ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 39545 грн. 00 коп. На момент укладення Договору позики від 01.03.2025 р. позикодавець передав, а позичальник отримав грошові кошти в сумі 39545, 00 грн. Згідно умов договору позичальник повинен був повернути позику у строк до 31 березня 2025 року. В разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю позику згідно визначеному у п. 3 цього договору строку, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю суму 79090 грн. (а. с. 5).

9. У розписці від 01 березня 2025 року зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 39545 грн. (а.с.6).

V. Норми права

10. Згідно вимог ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Згідно з частинами першою, третьою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

На підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

VІ. Оцінка Суду.

11. Оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір позики.

Розписка, включена до договору позики, яка мається в матеріалах справи, підтверджує факт позики 01 березня 2025 року грошових коштів у сумі 39545 грн. з терміном повернення до 31 березня 2025 року. Розписка написана власноручно відповідачем. Вказаний договір з розпискою відповідача знаходиться у позивача, що свідчить про те, що борг відповідачем не повернуто.

Доказів належного виконання зобов`язання із повернення грошових коштів у строк, вказаний в розписці, відповідачем надано не було. Відповідач до сьогоднішнього часу ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Відповідач не оспорював факту наявності написаної ним власноручно розписки, жодних доказів погашення заборгованості в повному обсязі або частково, суду не надавав, відзиву на позов не подав, факт наявності боргу і його розмір не оспорював.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 не виконав свої зобов`язання за договором та у вказаний в розписках строк не повернув позивачу суму боргу, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошових коштів в сумі позики 39545 грн. 00 коп., - підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 39545 грн. 00 коп. за несвоєчасне виконання зобов`язань, то суд зазначає наступне.

Пунктом 7 Договору позики від 01 березня 2025 р. передбачено, що в разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю позику згідно визначеному у п. 3 цього договору строку, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю суму 79090 грн. (а. с. 5).

Із загальних засад цивільного законодавства випливає, що санкції, визначені відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію позикодавця майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку позичальника. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами позичальника та позикодавця.

Виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що ЦК України не передбачено подвійного розміру стягнення позики в разі несвоєчасного її повернення, а за тридцять днів користування коштами це є надмірним стягненням, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

12. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції №369 від 23.05.2025 року (а. с. 9) позивачем було сплачено 1211 грн. 20 коп. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81,141,258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборгованість за Договором позики від 01 березня 2025 року у сумі 39545 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 18 липня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Оксана ЄВЛАХ