провадження № 2/631/407/25
справа № 626/4209/24
У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду

18 липня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М., розглянувши матеріали цивільної справи з єдиним унікальним № 626/4209/24 за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АА № 1513579 від 01 грудня 2024 року діє адвокат Кальонов Дмитро Григорович, звернулась до Красноградського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 07 липня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1038.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області, постановленою 06 грудня 2024 року під головуванням судді Дудченка В. О., справу з єдиним унікальним № 626/4209/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передано на розгляд до Нововодолазького районного суду Харківської області.

08 січня 2025 року за вхідним № 80/25-вх. з Красноградського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа з єдиним унікальним № 626/4209/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

При цьому відповідно до змісту статті 32 зазначеного кодифікованого закону України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Зі змісту ухвали Красноградського районного суду Харківської області, постановленої 06 грудня 2024 року під головуванням судді Дудченка В. О. у справі з єдиним унікальним № 626/4209/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, убачається, що підставою для її передачі є те, що судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено, що відповідно до змісту позову відповідач по справі ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а позивач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься до юрисдикції Красноградського районного суду Харківської області, отже даний спір належить до територіальної юрисдикції Нововодолазького районного суду Харківської області з урахуванням постанови Верховної Ради України № 807-ІХ від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів».

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І Цивільного процесуального кодексу України.

Так, нормами цивільного процесуального законодавства України передбачено загальну підсудність за місцезнаходженням відповідача (стаття 27 Цивільного процесуального кодексу України), альтернативну підсудність за вибором позивача (стаття 28 Цивільного процесуального кодексу України) та виключну підсудність (стаття 30 Цивільного процесуального кодексу України).

За загальними правилами підсудності позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до приписів частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

09 січня 2025 року в порядку, передбаченому частиною 8 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України, з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», отримано інформацію (відповідь № 1021760) з якої встановлено відсутність у Єдиному державному демографічному реєстрі інформації про місце реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача по справі, судом були зроблені запити до Караванського старостинського округу Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області, Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області та Державної міграційної служби України.

Відповідно до повідомлення Караванського старостинського округу Старовірівської сільської ради Берестинського району Харківської області, що надійшло на електронну адресу суду 29 квітня 2025 року та зареєстроване за вхідним № ЕП-540/25-вх., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживання за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації місця проживання.

28 травня 2025 року за вхідним № ЕП-673/25-вх. на електронну адресу суду надійшла інформація від Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області про те, що за відомчою інформаційною системою Державної міграційної служби місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Харківської області не зареєстроване.

Крім того, 18 липня 2025 року за вхідним № 4216/25-вх. в порядку, передбаченому частиною 7 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України судом отримано інформацію від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, в якій повідомлено, що за наявними даними Державної міграційної служби, інформацію про місце реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено.

Таким чином, отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача на момент відкриття провадження у справі.

Як вже зазначалось вище, за загальним правилом, передбаченим частиною 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом із тим, частина 9 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Водночас суд приймає до уваги, приписи статті 32 Цивільного процесуального кодексу України, яка встановлює заборону на спори між судами про підсудність й зобов`язує суд приймати справи до провадження, передані з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частини 10 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 569/2295/19 (провадження № 61-14212св19) зазначено, що «повернення позовної заяви позивачеві із вказаних в оскаржуваних судових рішеннях підстав законом не передбачено, оскільки у разі встановлення того, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає її за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, а у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі».

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 501/2443/18 (провадження № 61-12785св19), від 12 травня 2022 року у справі № 552/3486/20 (провадження № 61-19159св20).

Враховуючи те, що встановити у встановленому законом порядку місця реєстрації відповідача, ОСОБА_2 , не видалось за можливе, беручи до уваги, що нормами цивільного законодавства заборонено спори між судами про підсудність, справа передана з одного суду до іншого повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана, суд вважає за необхідне відкрити провадження у справі за останнім відомим фактичним місцем проживання відповідача з урахуванням приписів частини 9 статті 28 та частини 10 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому суд бере до уваги положення частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, які мовлять, що відповідач зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами встановлено, що позовна заява пред`явлена з додержанням вимог статтей 175 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Позовну заяву слід розглядати в порядку цивільного судочинства і вона підсудна Нововодолазькому районному суду Харківської області з урахуванням приписів частини 9 статті 28, статтей 31 та 32 Цивільного процесуального кодексу України.

Істотних недоліків в оформлені матеріалів позову суддею не виявлено.

Підстави, визначені статтями 185 186 Цивільного процесуального кодексу України, для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Оскільки подані заявником матеріали не містять явних і очевидних перешкод для прийняття позову до розгляду, то провадження у справі належить відкрити.

Відповідно до частин 2 та 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється за правилами загального або спрощеного позовного провадження. При цьому, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ та справ незначної складності.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Малозначними є справи, зокрема про розірвання шлюбу (пункт 4 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України).

Приписи частини 4 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України містять заборону на обрання форми цивільного судочинства, так в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Оскільки предмет позовних вимог не підпадає під обмеження, які визначені частиною 4 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, тому вказана справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 6 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Представник позивача до позовної заяви додав копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 07 липня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, без зазначення де знаходиться оригінал свідоцтва про шлюб.

Так, відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд погоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі з єдиним унікальним № 526/442/22, що для відкриття провадження достатньо посвідченої копії свідоцтва про шлюб, проте для розгляду справи по суті та ухвалення рішення про розірвання шлюбу оригінал свідоцтва про шлюб є доказом, що підтверджує існування шлюбу на час розгляду справи в суді. Наявність у сторони одночасно двох взаємосуперечливих документів (оригіналу свідоцтва про шлюб та рішення суду про його розірвання) є неприпустимим.

Тому, суд вважає за необхідне витребувати у сторони позивача оригінал свідоцтва про шлюб, відповідно до частини 6 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки для розгляду справи по суті та ухвалення рішення про розірвання шлюбу оригінал свідоцтва про одруження є доказом, що підтверджує існування шлюбу на час розгляду справи в суді.

Також, суд роз`яснює, що у випадку відсутності оригіналу свідоцтва про шлюб у позивача, вона не позбавлена можливості звернутись до відповідного органу із заявою про отримання дублікату свідоцтва про одруження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 12, 19, частиною 9 статті 28, статтями 31, 32, частиною 6 статті 95, частиною 5 статті 128, статями 187, 260, 261, 274, 352 355 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та відкрити провадження у цивільній справі з єдиним унікальним № 626/4209/24 (провадження № 2/631/407/25).

Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Призначити судове засідання на 09 годину 30 хвилин 15 серпня 2025 року у приміщенні Нововодолазького районного суду Харківської області, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Нова Водолага, вулиця Захисників України, будинок № 1.

Виклик ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судові засідання здійснювати через оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України.

Витребувати у сторони позивача оригінал свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 07 липня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, протягом якого відповідач має право надіслати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до вимог частини 4 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У строк для подання відзиву, відповідно до частини 1 статті 193 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частин 3 5 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Відповідач не пізніше ніж у п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив, має право надати свої заперечення або письмові пояснення щодо відповіді на відзив, оформлені у відповідності з вимогами частин 3 5 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, копія яких одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до вимог статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, позивач, особи яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, повинний подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслати сторонам по справі.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку, окремо від рішення суду, не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т. М. Трояновська