Справа № 286/1140/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І. ,

з секретарем судового засідання Деменчуком О.Г.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Овруцької міської ради Житомирської області про визнання права власності на земельні ділянки , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся в суд з позовом до відповідача Овруцької міської ради Житомирської області, що знаходиться за адресою: м.Овруч Житомирської області, вул.Т.Шевченка, буд. 31А, в якому просить визнати за ним право власності на земельні ділянки, площею 0,0138 га та 0,0149 га з кадастровими номерами :01:006:0122 та :01:006:0121 відповідно, які надані для будівництва та обслуговування 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що є власником 1/2 частини житлового будинку, однак не може зареєструвати право власності на земельні ділянки для обслуговування належної йому частини житлового будинку із-за розбіжностей в площі ділянок і документації.

Ухвалою суду від 18.04.2025 року відкрито провадження у справі, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позову заяву, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.07.2025 року.

Відповідач відзиву на позов у встановлений судом строк не подав.

Сторони, будучи належно повідомленими, в судове засідання не з`явились. Позивач у позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач причин неявки не повідомив, клопотань не заявляв.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи. Відтак, з огляду на норми ст.223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін.

Розглянувши вимоги та доводи позову, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної контори 12.10.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 183/2010, витягу про державну реєстрацію прав, виданого 22.10.2010 року КП «Коростенське МБТІ ЖОР», та витягу з Реєстру прав власності не нерухоме майно, виданого 21.12.2012 року КП «Коростенське МБТІ ЖОР», що стверджується копіями цих документів.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13.12.2010 року у справі № 2-5507/10 задоволено позов ОСОБА_1 до Овруцької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування та визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку біля 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 розміром 0,0316 га, яка рішенням 4 сесії ХХIVскликання Овруцької міської ради Житомирської області від 24.10.2002 року передана у приватну власність ОСОБА_2 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Позивач стверджує, що вказана земельна ділянка фактично складається з двох частин: площею 0,0138 га та площею 0,0149 га, яким присвоєно кадастрові номери :01:006:0122 та :01:006:0121, що разом складає загальну площу 0,0287 га, на підтвердження чого надано витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.01.2013 року. Уточнення розміру земельних ділянок після їх обміру проведено після ухвалення судового рішення від 13.12.2010 року, а саме у 2013 року під час виготовлення технічної документації на земельну ділянку.

У зв`язку з розбіжностями між площею земельної ділянки, яка встановлена у рішенні, та фактичною площею земельних ділянок, яка визначна при їх формуванні, державним реєстратором листом Гладковицької сільської ради від 04.02.2025 року відмовлено позивачу у здійсненні державної реєстрації права власності на належні йому земельні ділянки, площею 0,0138 га та 0,0149 га з кадастровими номерами :01:006:0122 та :01:006:0121 відповідно, які надані для будівництва та обслуговування 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (ч.1). Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч.2).

Статтею 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч.1). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч.3). Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч.4).

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1). Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2).

Згідно з ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: 1) визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч.2).

У відповідності до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.2).

Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2).

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

На підставі викладеного за позивачем слід визнати право власності на спірні земельні ділянки.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2093,60 грн.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на земельні ділянки, площею 0,0138 га, кадастровий номер :01:006:0122, та площею 0,0149 га, кадастровий номер :01:006:0121, які надані для будівництва та обслуговування 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.07.2025 року.

Суддя: В. І. Вачко