Провадження № 2-з/760/210/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Аксьонова Н.М.,

розглянувши заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про забезпечення позову у справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. - Юхименко Ю.Ю. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , в якому просить суд визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу №3245/2024/4954146 від 23 жовтня 2024 року, а саме транспортного засобу марки KIA, моделі SPORTAGE, 2017 року впуску, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , дата реєстрації 11.10.2017, недійсним.

Одночасно із поданням позовної заяви до суду представник позивача - Юхименко Ю.Ю. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки КІА, моделі SPORTAGE, 2017 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , дата реєстрації 11.10.2017, яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову зазначає, що На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа №684/475/22 виданого 05.04.2023 року Старосинявським районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 неповернуту суму позики за договором позики від 10.11.2020 в сумі 45000 доларів США.

В межах виконавчого провадження № НОМЕР_7 приватним виконавцем встановлено, що згідно сформованого 22.05.2024 витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб встановлено наявний актовий запис про реєстрації шлюбу 23.12.1995 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції №2726.

В подальшому приватний виконавець отримала відповідь від Головного сервісного центру МВС, відповідно до якої встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів на ім`я ОСОБА_1 , на реєстраційному обліку перебуває ТЗ марки КІА, моделі SPORTAGE, 2017 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , дата реєстрації 11.10.2017.

Тобто, вищезазначений транспортний засіб ОСОБА_1 набула під час шлюбу з ОСОБА_3 .

Отже, є підстави вважати, що 1/2 частина транспортного засобу марки КІА, моделі SPORTAGE, 2017 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , дата реєстрації 11.10.2017, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , оскільки шлюб між ними не припинився, шлюбний договір щодо транспортного засобу не укладався.

Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Наразі, в Солом`янському районному суді м. Києва розглядається справа № 760/26011/24 за позовом приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О., в інтересах якої дії представник Юхименко Ю.О. , до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визнання частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

До того ж, варто зауважити, що 04 жовтня 2024 року приватним виконавцем Лановенко Л.О. до Солом`янського районного суду м. Києва було подано заяву про забезпечення позову до подання позову шляхом накладення арешту на 1/2 частини транспортного засобу марки КІА, моделі SPORTAGE, 2017 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , дата реєстрації 11.10.2017, яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Відтак, 09 жовтня 2024 року Солом`янським районним судом м. Києва винесено ухвалу №760/25123/24, якою заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову, - задоволено та накладено арешт на 1/2 частину транспортного засобу марки КІА, моделі SPORTAGE, 2017 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , дата реєстрації 11.10.2017, яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Проте, 17 березня 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Головатенко О.С. подано до суду клопотання, в якому зазначено, що 23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 продала транспортний засіб марки КІА, моделі SPORTAGE, 2017 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , дата реєстрації 11.10.2017, третій особі - ОСОБА_2 , на підтвердження даного факту надала договір купівлі-продажу транспортного засобу №3245/2024/4954146 від 23.10.2024.

Враховуючи те, що 09 жовтня 2024 року судом накладено арешт на 1/2 частину цього транспортного засобу для забезпечення позову про визначення частки боржника, однак, попри встановлене обтяження, вже 23 жовтня 2024 року ОСОБА_1 здійснено його відчуження на користь третьої особи - ОСОБА_2 , що підтверджується поданим договором купівлі-продажу транспортного засобу.

Таким чином, вказані обставини свідчать про наявність реальної та доведеної загрози подальшого відчуження або перепродажу транспортного засобу з метою уникнення примусового виконання рішення суду.

З огляду на вже здійснений факт відчуження автомобіля всупереч заходам забезпечення позову, існує об`єктивна необхідність у продовженні застосування арешту, а також у вжитті додаткових заходів щодо унеможливлення повторного переходу права власності на цей транспортний засіб до остаточного вирішення спору по суті.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07 липня 2025 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити з наступних підстав.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії (п.п.1, 2).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgme№ts a№d Decisio№s 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувавши обсяг позовних вимог, дані про особу відповідачів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, суд вважає необхідним та достатнім застосувати захід забезпечення позову у виді накладення арешту на транспортний засіб марки КІА, моделі SPORTAGE, 2017 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , дата реєстрації 11.10.2017, який на праві власності належить ОСОБА_2 , оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Такий вид забезпечення позову на даний час буде співмірним із заявленими позивачем вимогами та достатнім для ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача.

Керуючись статтями 149, 150-153,154, 157 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про забезпечення позову задовольнити.

Застосувати захід забезпечення позову у виді накладення арешту на транспортний засіб марки КІА, моделі SPORTAGE, 2017 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , дата реєстрації 11.10.2017, яка на праві власності належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Стягувач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна, адреса: 02094, м. Київ, вул. Гніздовського Якова, РНОКПП НОМЕР_5 ;

Боржник: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова