Справа № 459/3382/24
Провадження № 2/459/963/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

з участю: секретаря судового засідання Козак І.Я.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Шептицький цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ :

26.12.2024 позивачка звернулася до суду з даним позовом, у якому просить з врахуванням заяви від 14.05.2025 про зменшення позовних вимог стягнути при поділі майна подружжя з відповідача на її користь грошову компенсацію: вартості частини земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0347 га, що знаходиться в садівничому кооперативі «Наладка», кадастровий номер :01:002:0074, що становить 104568 грн; вартості частини транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter» 2003 року випуску, номер кузова « НОМЕР_2 », що становить 147010,49 грн; вартості частини транспортного засобу марки «Fiat Ducato Maxi» 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , що становить 46211,10 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.06.2015, який 05.12.2024 було розірвано. У період перебування у шлюбі ними було придбано земельну ділянку та два транспортних засоби. Вказує, що один з придбаних ними транспортних засобів з 04.10.2024 зареєстрований за ОСОБА_5 , яка є бабусею відповідача, однак вона жодної згоди на відчуження даного транспортного засобу не давала. Зазначає, що вони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. Вважає, що оскільки майно було придбано ними за час шлюбу, тому належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності. Тому просить позов задовольнити.

Ухвалою від 06.01.2025 у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.,

27.01.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він таку визнає частково, а саме не погоджується з вартістю спірного майна. Щодо земельної ділянки, вказує, що така була придбана ним 05.02.2018 за 12960,00 грн. Наданий позивачкою звіт він заперечує та вважає проведену оцінку сумнівною, натомість погоджується сплатити останній за частину такої ділянки 6480,00 грн. Також заперечує вартість спірного автомобіля «Volkswagen Transporter» 2003 р.в., номер кузова « НОМЕР_2 »,оскільки така не підтверджується жодним документом. Запевняє, що транспортний засіб був придбаний ним 19.05.2021, та який він продав 04.10.2024 за 70000,00 грн. Виходячи з цього, згідний сплатити позивачці 35000,00 за частину вартості даного автомобіля. Щодо вартості частини автомобіля марки «Fiat Ducato Maxi» 1995 р.в., номерний знак НОМЕР_3 , яка становить 46211,20 грн, то з такою він згідний. Таким чином зазначає, що ціна позову повинна становити 87691,10 грн. Однак вказує, що позивачка самовільно забрала набуту в шлюбі побутову техніку та інше майно на загальну суму 32935,65 грн. Отже, віднявши цю суму від 87691,10 грн, які він визнає, вважає, що з нього підлягає стягненню 54755,45 грн згідно даного позову.

Ухвалою суду від 02.05.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив задоволити. Пояснив, що до матеріалів справи долучено підтвердження вартості спірного майна. Не проводили експертизу вартості транспортних засобів, так як позивачка позбавлена можливості у проведенні такої. Автомобіль був проданий без її згоди.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, заперечили вартість спірного майна. Відповідач зазначив, що згідний сплатити 50000,00 грн за земельну ділянку, 35000,00 грн за автомобіль марки «Fiat Ducato Maxi» та 46211,10 грн за автомобіль марки «Fiat Ducato Maxi» Також просили врахувати й те, що позивачка самовільно забрала з квартири набуту в шлюбі побутову техніку.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що з 11.06.2015 сторони перебували у шлюбі, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.12.2024 розірвано.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Павликом П. О., ОСОБА_3 придбав земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,0347 га, що знаходиться в садівничому кооперативі «Наладка», кадастровий номер :01:002:0074 (а.с. 46-47), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстарцію права власності (а.с. 22).

Як вбачається зі звіту з незалежної оцінки майна, а саме вказаної вище земельної ділянки, ринкова (оціночна) вартість оцінюваної нерухомості на оцінювану дату становить 209136,00 грн (а.с. 7-17).

За час перебування у шлюбі, 19.05.2021 відповідачем було придбано транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter» 2003 року випуску, номер кузова « НОМЕР_2 », відповідно до копії договору купівлі-продажу транспортного засобу, який був оформлений у сервісному центрі МВС 4646 (а.с. 23).

А також, сторонами у шлюбі був придбаний транспортний засіб марки «Fiat Ducato Maxi».

З листа ТСЦ МВС 4646 від 15.10.2024 встановлено, що транспортний засіб «Volkswagen Transporter» станом на 15.10.2024 зареєстрований за громадянкою ОСОБА_5 з 04.10.2024, а автомобіль марки «Fiat Ducato Maxi» зареєстрований за відповідачем (а.с. 28).

Позивачка подала копію витягу з сайту AUTO.RIA, на якому зазначена середня вартість транспортних засобів аналогічних спірному автомобілю «Volkswagen Transporter» в розмірі 7002 доларів США та спірному автомобілю «Fiat Ducato Maxi» 2201 доларів США (а.с. 29).

Згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Також, варто вказати, що згідно статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (перше речення абзацу 2 частини 1 статті 71 Кодексу).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Згідно ч.4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

На вимогу ч.5 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Отже, сторонами за час шлюбу було придбано земельну ділянку та два транспортні засоби, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями учаснків та не оспорюється жодною зі сторін. Таким чином, за встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки право власності на спірне майно було набуте під час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі, тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Встановлено, що відповідач визнає факт набуття права власності на спірне майно за час перебування у шлюбі та що таке є спільною сумісною власністю подружжя, однак заперечує вартість такого майна.

Так, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження вартості спірної земельної ділянки стороною позивача було надано звіт з належної оцінки майна, натомість стороною відповідача на спростування заперечуваної ними вартості земельної ділянки не було подано жодних доказів та не проведено оцінки даного нерухомого майна.Таким чином, суд бере за основу звіт з належної оцінки майна, наданий позивачкою.

Встановлено, що автомобіль марки «Volkswagen Transporter» відчужений третій особі, отже, провести експертну грошову оцінку вказаного транспортного засобу не видалось можливим. Тому позивачкою було надано копію витягу з сайту AUTO.RIA, на якому зазначена вартість аналогічних спірному автомобілю транспортних засобів, з яких було визначено середню ринкову вартість у розмірі 7002 доларів США, що станом на 24.12.2024 становило 294 020,98 грн.

Щодо заявленої позивачкою вартості транспортного засобу марки «Fiat Ducato Maxi», то відповідач погоджується із такою.

Доводи сторони відповідача про зменшення вартості спірного майна, шляхом відшкодування позивачкою за спільно нажите у шлюбі майно, зокрема побутову техніку, яку вона самовільно забрала з квартири на суму 32935,65 грн суд до уваги не бере, оскільки такі вимоги підлягають розгляду в порядку окремого позовного провадження. Натомість відповідач таким правом не скористався та із зустрічною позовною заявою не звернувся.

Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, з відповідача в користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2977,90 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 259, 263-265, 273, 280-283, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію:

- вартості частини земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,0347 га, що знаходиться в садівничому кооперативі «Наладка», кадастровий номер :01:002:0074, що становить 104568 грн;

- вартості частини транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter» 2003 року випуску, номер кузова « НОМЕР_2 », що становить 147010,49 грн;

- вартості частини транспортного засобу марки «Fiat Ducato Maxi» 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , що становить 46211,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 2977,90 грн сплаченого судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.07.2025.

Суддя: М. Д. Новосад