Провадження № 22-ц/4808/866/25
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2025 року, ухвалене в складі судді Атаманюка Б.М. в м. Івано-Франківську, повний текст якого складено 04 квітня 2025 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №541614572 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. У вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки.

Відповідно до п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 16000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Одразу після вчинених дій відповідача, 24.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 16000,00 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 , що свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Таким чином первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №135 від 25.05.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 35936,00 грн.

При цьому зазначає, що Договір факторингу №28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. А право вимоги за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 25.05.2021 відповідно до підписання сторонами Реєстру прав вимоги №135.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01 та в подальшому додаткові угоди до нього. І згідно Витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 44912,00 грн.

28.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу №28/10/24-У. Відповідно до Реєстру боржників за цим Договором від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 44912,00 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №28/10/24/У від 28.10.2024.

Відповідно до наведеного вважає, що ним доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які не виконав, тобто не здійснював часткові та своєчасні погашення.

В ході передачі права вимоги за факторинговими договорами таке право вимоги до відповідача перейшло до позивача.

Розрахунки заборгованості підготовлені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювали нарахувань за кредитним договором.

Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 становить 44912,00 грн. та складається із: 16000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 28912,00 грн. - заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 28.10.2024 по 20.11.2024.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 у розмірі 44912,00 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 у сумі 17968 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2400 грн. 00 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині незадоволених позовних вимог, представник ТОВ «Юніт Капітал» подав апеляційну скаргу. Вважає таке рішення в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного встановлення фактичних обставин справи.

Зазначає, що суд першої інстанції ставить під сумнів правомірність нарахування відсотків після закінчення дисконтного періоду.

Вказує, що позивач не здійснював жодних нарахувань відсотків. Сума заборгованості, зазначена у виписці з особового рахунку боржника, відображала фактичний обсяг боргових зобов`язань, які були нараховані попередніми кредиторами, та за якими позивач набув право вимоги в порядку, передбаченому ст. 516 ЦК України.

Алгоритм нарахування такої заборгованості узгоджений кредитним договором. І підписуючи такий кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у ньому платежів.

В договорі сторони погодили, що строк дисконтного періоду можу бути продовжено позичальником.

А з огляду на умови договору та у порядку ст. 212 ЦК України сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3 цього Договору.

Отже, нарахування здійснювалося в наступному порядку: з 24.03.2021 відсотки нараховувалися за дисконтною процентною ставкою, тобто 16000*0,41/100=65,60 грн. в день (відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору); 27.04.2021 нараховано різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом потягом дисконтного періоду 272,00 (базова процентна ставка) - 65,60 (дисконтна процентна ставка) *30=6192,00 (відповідно до п. 1.4.3 Кредитного договору); з 24.04.2021 по 21.07.2021 - з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним, тобто 16000*2,30/100=368,00 грн. (відповідно до п. 1.7.2 Кредитного договору).

ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювали нарахувань за кредитним договором.

Розрахунки та реєстри права вимоги не суперечать один одному та в сукупності підтверджують суму заборгованості.

Власного розрахунку відповідачем не надано, як і доказів, які б підтверджували повернення кредиту в повному обсязі, чи доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем.

Вважає, що місцевим судом не враховано розрахунки заборгованості й інші докази, які повинні оцінюватися у їх сукупності.

Просить заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2025 року скасувати в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості. Постановити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 у розмірі 44912,00 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення 44912,00 грн. заборгованості за кредитним договором. Тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, справа є малозначною в силу прямої вказівки закону.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом апеляційної скарги рішення суду першої інстанції оскаржується в частині незадоволених позовних вимог, тому апеляційним судом переглядається тільки в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір №541614572 у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором.

Зокрема, відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.

Правилами до кредитного договору передбачено, що позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Позичальник також зобов`язаний оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. За результатами заповнення заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної картки позичальника згідно з стандартами відповідних платіжних систем. Рішення про надання чи відмову у наданні кредиту приймається Товариством на підставі обробки персональних даних позичальника, зазначених в заявці, та будь-якої додаткової інформації, наданої позичальником, чи отриманої Товариством з інших джерел.

ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV2PA29, відправленого на номер телефону НОМЕР_2 . Зокрема, 24.03.2021 о 16:01:41 ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Одночасно з підписанням договору Товариство відправило на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту.

З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України (а.с. 19-38).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 16000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 20).

Згідно п.п. 1.2, 1.3 Кредитного договору кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником з можливістю продовження.

Про вказане також свідчить Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №541614572 від 24.03.2021 (а.с. 19).

Відповідно до Заявки на отримання грошових коштів в кредит від 24.03.2021 номер карти ОСОБА_1 - НОМЕР_1; номер телефону - НОМЕР_2 (а.с. 23).

24.03.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через АТ КБ «ПриватБанк» перерахувало згідно Договору №541614572 від 24.03.2021 грошові кошти в сумі 16000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 ; отримувач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 , про що свідчать копія платіжного доручення від 24.03.2021 та Довідка АТ КБ «ПриватБанк» №09/2024 від 04.09.2024 (а.с. 39, 40-45).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 25.05.2021 заборгованість відповідача за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 становить 35936,00 грн., з яких: 16000,00 грн. основного боргу, 19936,00 грн. процентів (а.с. 62, 84-85).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» станом на 21.07.2021 заборгованість відповідача за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 становить 44912,00 грн., з яких: 16000,00 грн. основного боргу, 28912,00 грн. процентів (а.с. 72, 86-87).

Наданою ТОВ «Юніт Капітал» випискою з особового рахунку за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021, боржник - ОСОБА_1 , підтверджено, що станом на 20.11.2024 заборгованість за цим Договором не погашена і становить 44912,00 грн., з яких: 16000,00 грн. - прострочене тіло, 28912,00 грн. - прострочені відсотки (а.с. 88).

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ «Юніт Капітал» зазначено, що право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 перейшло до товариства на підставі договорів факторингу (а.с. 46-83).

Так, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до пункту 2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 46-51).

Додатковою угодою від 28 листопада 2019 року за №19 сторони продовжили строк дії Договору факторингу №28/1118-01 до 31 грудня 2020 року включно (а.с. 52).

Додатковою угодою від 31 грудня 2020 року за №26 Договір факторингу №28/1118-01 викладено у новій редакції (а.с. 53-57).

У п. 4.1 Договору факторингу №28/1118/-01 у новій редакції визначено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

Відповідно до Додаткової угоди №27 від 31.12.2021 сторони продовжили строк дії Договору факторингу №28/1118-01 до 31 грудня 2022 включно (а.с. 58).

Додатковою угодою від 31 грудня 2022 року за №31 сторони продовжили строк дії Договору факторингу №28/1118-01 до 31 грудня 2023 року включно (а.с. 59).

Відповідно до Додаткової угоди №32 від 31.12.2023 сторони продовжили строк дії Договору факторингу №28/1118-01 до 31 грудня 2024 включно. Домовилися викласти Розділ 3 Договору «Фінансування та порядок розрахунків» у новій редакції: «3.1. В загальному порядку розмір фінансування, що підлягає сплаті фактором клієнту (п. 1.6 Договору), встановлюється сторонами у кожному окремому Реєстрі прав вимоги - у відсотковому значенні від суми заборгованостей по основному боргу (тіло кредиту), що є складовою частиною загальної суми грошових вимог, відступлених згідно відповідного Реєстру прав вимоги. Строки сплати фінансування погоджуються сторонами у кожному відповідному Реєстрі прав вимоги. 3.2. За додатковим погодженням Сторін, визначений в порядку п. 3.1 Договору розмір фінансування може бути змінено (підвищено) в залежності від сум грошових коштів, що надійдуть на рахунки Фактора від Боржників, вказаних у відповідному Реєстрі прав вимоги, протягом погодженого Сторонами періоду (квартал, півріччя тощо) - зокрема у разі надходження на рахунки Фактора сум грошових коштів у розмірі, що перевищує 50% від суми Прав вимоги, відступлених за відповідним Реєстром прав вимоги. В такому разі до сплати Фактором Клієнту підлягатиме додаткова до визначеної згідно п. 3.1 Договору сума, що є складовою загального розміру фінансування, що підлягає сплаті Фактором Клієнту за відступлення Прав вимоги за відповідним Реєстром(-ами) прав вимоги. Додаткова сума розраховується та сплачується Фактором Клієнту на умовах та в порядку, погоджених Сторонами у відповідній Додатковій угоді. 3.3. Фінансування сплачується Фактором на банківський рахунок Клієнта, зазначений у розділі 13 цього Договору: Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок Клієнта.». 4. Дана Додаткова угода набирає чинності «01» січня 2024 року (а.с. 60).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №135 від 25.05.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 на загальну суму 35936,00 грн., з яких: 16000,00 грн. основного боргу, 19936,00 грн. процентів (а.с. 61-63).

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1), право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ним відповідного Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку; цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатки, строк дії цього договору закінчується 04 серпня 2021, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (а.с. 64-68).

Згідно додаткових угод №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 до Договору факторингу №05/0820-01, укладених між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони погодили продовжити строк дії договору до 30.12.2024 включно (а.с. 69-70).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 на загальну суму 44912,00 грн., з яких: 16000,00 грн. основного боргу, 28912,00 грн. процентів (а.с. 71-74).

28.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу №28/10/24-У, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників за кредитними договорами (а.с. 75-79).

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №28/10/24-У від 28.10.2024, Реєстру боржників до Договору факторингу №28/10/24-У від 28.10.2024 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 44912,00 грн., з яких: 16000,00 грн. основного боргу, 28912,00 грн. процентів (а.с. 80-83).

Довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №541614572/ФК від 28.10.2024 підтверджено, що 25.05.2021 було здійснено відступлення права вимоги за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021, укладеного з ОСОБА_1 , ТОВ «Таліон Плюс» згідно укладеного Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 99).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, який підписаний сторонами; такий є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Також доведено зміну кредитодавця на підставі укладених договорів факторингу, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за Кредитним договором №541614572, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 . Суд вважав, що заборгованість по тілу кредиту на суму 16000 грн. є доведеною, та такою, що підлягає до стягнення із відповідача у користь позивача. Однак щодо заборгованості по відсотках суд зазначав, що відповідно до умов Паспорту споживчого кредиту №541614572 від 24.03.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, строк кредитування становить 30 днів. А право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Тому позивач не вправі був нараховувати відповідачу відсотки після 24.04.2021, оскільки відповідач жодних дій щодо продовження строку дії договору не вчиняв. Загальна вартість кредиту для позичальника ОСОБА_1 становить 17968 грн., з яких 16000 грн. - сума кредиту за тілом договору; 1968 грн. - проценти за користування кредитом (16000*0,41%*30 днів). Зважаючи на те, що позов задоволено частково, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 968,96 грн. судового збору та 2400 грн. понесених витрат на професійну правничу дорогому.

Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками в частині незадоволених вимог позову, з огляду на наступне.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).

Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Позивачем доведено факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 24.03.2021 Договору №541614572 у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. А вказані договори факторингу підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал».

Звертаючись із позовом, ТОВ «Юніт Капітал» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 у розмірі 44912,00 грн., з яких: 16000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 28912,00 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Що стосується незадоволених позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.».

У Кредитному договорі №541614572 від 24.03.2021 сторони, діючи відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом та строку кредитування.

Зокрема, п.п. 1.2-1.3 Договору передбачено, що кредит надається на строк дисконтного періоду - 30 днів, який може бути збільшено.

Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2 Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, необмежена.

На період строку, визначеного в п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 149,65% річних, що становить 0,41% від суми кредиту за кожен день користування ним. За умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3 Договору - за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 514,20% річних, що становить 1,41% від суми кредиту за кожен день користування ним. У випадку користування кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% від суми кредиту за кожен день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 ЦК України сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3 цього Договору (п. 1.4 Договору).

Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу) з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3 цього Договору оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду (п. 1.5 Договору).

Основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з урахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії договору на умовах п. 1.7, основна сума кредиту має бути повернута не пізніше дати, визначеної за правилами п. 1.7.1 Договору, але в будь-яком разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання) (п. 1.6 Договору).

Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:

1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;

1.7.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Продовження строку дисконтного періоду та настання відкладальних обставин, що мають наслідком продовження строку надання кредиту, застосування базової процентної ставки та нарахування процентів за ставкою, що застосовується після закінчення дисконтного періоду, не є зміною істотних умов цього Договору та не потребує змін цього Договору і укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови Договору, в тому числі порядок продовження строку дії Договору, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення цього Договору (п. 1.10 Договору).

В п. 4.3 Договору визначено, що сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі, визначеному в п. 1.7.2 Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи розрахунках заборгованості, наданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», протягом користування позичальником кредитними коштами у дисконтному періоді позичальник кредит та проценти не сплачував. Однак, продовжив користуватися коштами після закінчення дисконтного періоду. Тому 27.04.2021 йому нараховано різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом потягом дисконтного періоду відповідно до п. 1.4.3 Договору.

В подальшому згідно п.п. 1.7.1, 1.7.2 Кредитного договору зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладалося кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; проценти нараховувалися з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (до 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду).

Отже, відсотки за користування кредитом нараховані за період з 24.03.2021 по 21.07.2021, тобто в межах строку дії договору.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №541614572 від 24.03.2021 у розмірі 44912,00 грн. (16000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 28912,00 грн. - заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом).

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення в цій частині.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК України).

Таким чином, понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, що складає 2422,40 грн. та 3633,60 грн., слід покласти на відповідача.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі №15/8/203/20.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

У позовній заяві представник позивача - адвокат Тараненко А.І. просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» витрати на оплату правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 6000,00 грн. На підтвердження понесення таких витрат надав суду: копію Договору про надання правничої допомоги № від 30.10.2024 з Додатком №1 - Протоколом погодження вартості послуг до Договору та Додатковою угодою №7 до Договору, якою визначено перелік кредитних договорів, за якими адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (а.с. 89-93); копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 30.10.2024 (даний акт є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги № від 30.10.2024) (а.с. 94); копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І. (а.с. 95); копію Довіреності від 02.10.2024 на представлення інтересів ТОВ «Юніт Капітал» адвокатом Тараненком А.І. (а.с. 96).

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4 зазначеного Договору про надання правничої допомоги № від 30.10.2024 гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до Договору. Після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту Акту прийому-передачі наданих послуг.

Як зазначено в Акті прийому-передачі наданих послуг від 30.10.2024, адвокатом Тараненком А.І. під час розгляду справи в суді першої інстанції надавалися такі послуги клієнту: складання позовної заяви - 5000,00 грн.; вивчення матеріалів справи - 1000,00 грн. Всього витрачено часу 4 години, сума - 6000,00 грн. (а.с. 94).

Однак, суд враховує складність справи про стягнення кредитної заборгованості, її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, матеріальний стан сторін та інші обставини, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, і вважає за належне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 3000,00 грн.

Щодо зазначеного апелянтом в апеляційній скарзі про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000,00 грн., то такі апеляційний суд зазначає наступне.

Так, на підтвердження понесення таких витрат представник позивача додатково надав суду: копії довіреностей від 10.10.2024 та від 04.12.2024 на представлення інтересів ТОВ «Юніт Капітал» адвокатом Тараненком А.І. (а.с. 174, 178); копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І. (а.с. 179); копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 06.05.2025 (даний акт є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги № від 30.10.2024) (а.с. 181).

Як зазначено в Акті прийому-передачі наданих послуг від 06.05.2025, адвокатом Тараненком А.І. під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції надавалися такі послуги клієнту: складання апеляційної скарги - 6000,00 грн. (а.с. 181).

Враховуючи вищевикладені обставини справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, і вважає за належне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 3000,00 грн.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції на підставі ч. 1 п.п. 1, 3, 4 ст. 376 ЦПК України слід змінити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №541614572 від 24.03.2021 в сумі 44912,00 грн., з яких: 16000,00 грн. - тіло кредиту, 28912,00 грн. - відсотки за користування кредитом; а також стягнути 2422,40 грн. судового збору, сплаченого за подання позову до суду першої інстанції та 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Стягнути з відповідача на користь позивача 3633,60 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, та 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Оскільки зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, то судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2025 року змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10, 01024) заборгованість за Договором №541614572 від 24.03.2021 в сумі 44912 (сорок чотири тисячі дев`ятсот дванадцять) грн. 00 коп., з яких: 16000,00 грн. - тіло кредиту, 28912,00 грн. - відсотки за користування кредитом, а також стягнути 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за подання позову до суду першої інстанції, та 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10, 01024) 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги та 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: В.А. Девляшевський

В.М. Луганська

Повний текст постанови складено 23 липня 2025 року.