Справа № 195/23/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

10.07.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Скрипченка Д.М., за участю секретаря судового засідання - Левкович Н.М., заявника у справі - ОСОБА_1 , представника заявника, адвоката - Івахненка О.О., заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Томаківського районного суду Дніпропетровської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Івахненко Олександр Олександрович про встановлення юридичного факту, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася через представника, адвоката Івахненка О.О., до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на утриманні ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), який загинув внаслідок військових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 в с-щі Новоселівка, Краматорського району Донецької області, починаючи з 2006 року і по день його смерті включно.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 загинув під час виконання бойового наказу по захисту Батьківщини.

По факту загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_5 , за вих. №1524 від 17.10.2022 року, на ім`я заявника ОСОБА_1 , було направлено сповіщення сім`ї №32/2 про загибель її цивільного чоловіка.

Заявник звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якій просила вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця ОСОБА_3 .

У жовтні 2023 року за № 7/21307 від 18.09.2023 року вона отримала повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_7 із доданим витягом із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №24/с від 01.09.2023 року, яким їй відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги та повернуто документи на доопрацювання. Підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та повернення документів на доопрацювання зазначено, що ОСОБА_1 не надано документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують що заявниця була членом сім`ї загиблого солдата ОСОБА_3 (посвідчення «Члена сім`ї загиблого» або судове рішення про встановлення факту що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебувала на утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування їх на його утриманні), неможливо встановити право заявниці ( ОСОБА_1 ) на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168.

Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що оскільки заявниця не є дружиною померлого ОСОБА_3 (ст. 16-1 Закону № 2011-XII «один із подружжя, який не одружився вдруге»), відповідно вона може отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 у разі визнання її членом сім`ї загиблого, що перебувала на його повному утриманні або одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, в розумінні Закону № 2262-XII.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.01.2023 у справі №195/2334/22 встановлено факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який загинув внаслідок військових дій ІНФОРМАЦІЯ_4 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Тобто, судовим рішенням, доведено наявність спільного побуту, взаємних прав і обов`язків та визначено соціально - правовий статус заявниці як члена сім`ї загиблого ОСОБА_3 .

При цьому слід зазначити, що встановлення рішенням суду вищевказаного факту не свідчить про належність заявниці до переліку отримувачів одноразової грошової допомоги, який визначено приписами ст. 16-1 Закону № 2011, зокрема, що заявниця є дружиною ОСОБА_3 або є його утриманцем.

Починаючи з 2006 року, ОСОБА_3 фактично проживав разом з заявницею однією сім`єю, як її чоловік.

ОСОБА_2 (заінтересована особа по справі), являється їх дочкою, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , де ОСОБА_3 зазначений батьком, а ОСОБА_1 - матір`ю.

Відповідно ОСОБА_3 був утриманцем заявниці, так як сім`я складалася із спільної їх дочки ОСОБА_2 , їх онуки ОСОБА_4 , онуки дочки заявниці ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , заявниця на роботу не працевлаштовулася, так як займалася домогосподарством, доглядом за домашньою худобою, городом, та доглядом за дітьми, відповідно знаходилася на утриманні ОСОБА_3 як його фактична дружина.

Зазначені факти, зокрема встановленні Томаківським районним судом Дніпропетровської області при розгляді справи № 195/2334/22 та викладені в рішенні суду.

Відповідно до положень ч. 2 та ч. 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї військовослужбовця є зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У зв`язку з вищенаведеним заявник змушена звернутися до суду із даною заявою.

Ухвалою судді Томаківського районного суду від 09.01.2025 року відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду.

03.02.2025 року представником Міністерства оборони України Зінченком С.О. подано до суду письмове пояснення на заяву ОСОБА_1 .

В судове засідання 10.07.2025 року представник Міністерства оборони України не з`явився.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала заяву ОСОБА_1 в повному обсязі, та підтвердила суду той факт, що її мати ОСОБА_1 , перебувала на утриманні батька - ОСОБА_3 , їхній батько утримував їх увесь час і по день його смерті включно.

Свідки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засвідчили суду, що сім`я ОСОБА_1 є багатодітною родиною. Загиблий ОСОБА_3 повністю утримував та забезпечував родину всім необхідним.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, заслухавши заявника та її представника, свідків, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 загинув під час виконання бойового наказу по захисту Батьківщини.

По факту загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_5 , за вих. №1524 від 17.10.2022 року, на ім`я заявника ОСОБА_1 , було направлено сповіщення сім`ї №32/2 про загибель її цивільного чоловіка.

Заявник звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якій просила вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця ОСОБА_3 .

У жовтні 2023 року за № 7/21307 від 18.09.2023 року вона отримала повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_7 із доданим витягом із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №24/с від 01.09.2023 року, яким їй відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги та повернуто документи на доопрацювання. Підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та повернення документів на доопрацювання зазначено, що ОСОБА_1 не надано документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують що заявниця була членом сім`ї загиблого солдата ОСОБА_3 (посвідчення «Члена сім`ї загиблого» або судове рішення про встановлення факту що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебувала на утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування їх на його утриманні), неможливо встановити право заявниці ( ОСОБА_1 ) на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168.

Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що оскільки заявниця не є дружиною померлого ОСОБА_3 (ст. 16-1 Закону № 2011-XII «один із подружжя, який не одружився вдруге»), відповідно вона може отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 у разі визнання її членом сім`ї загиблого, що перебувала на його повному утриманні або одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, в розумінні Закону № 2262-XII.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.01.2023 у справі №195/2334/22 встановлено факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який загинув внаслідок військових дій ІНФОРМАЦІЯ_4 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Тобто, судовим рішенням, доведено наявність спільного побуту, взаємних прав і обов`язків та визначено соціально - правовий статус заявниці як члена сім`ї загиблого ОСОБА_3 .

При цьому слід зазначити, що встановлення рішенням суду вищевказаного факту не свідчить про належність заявниці до переліку отримувачів одноразової грошової допомоги, який визначено приписами ст. 16-1 Закону № 2011, зокрема, що заявниця є дружиною ОСОБА_3 або є його утриманцем.

Починаючи з 2006 року, ОСОБА_3 фактично проживав разом з заявницею однією сім`єю, як її чоловік.

ОСОБА_2 (заінтересована особа по справі), являється їх дочкою, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , де ОСОБА_3 зазначений батьком, а ОСОБА_1 - матір`ю.

Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту утримання загиблим сім`ї, має юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків для заявника щодо отримання соціальних пільг і виплат, гуманітарної допомоги на пільговій основі, з метою оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги та ін., при цьому слід зауважити, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту.

Відповідно до ч.1 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 р. прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Наведеними у цій заяві обставинами підтверджують, що факт, який просить встановити заявник є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації її особистих прав.

Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення "MAMCHUR v. UKRAINE").

Як вбачається з матеріалів даної справи, заявник звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якій просила вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця ОСОБА_3 .

У жовтні 2023 року за № 7/21307 від 18.09.2023 року вона отримала повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_7 із доданим витягом із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 24/с від 01.09.2023 року, яким їй відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги та повернуто документи на доопрацювання. Підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги та повернення документів на доопрацювання зазначено, що ОСОБА_1 не надано документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують що заявниця була членом сім`ї загиблого солдата ОСОБА_3 (посвідчення «Члена сім`ї загиблого» або судове рішення про встановлення факту що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків) або перебувала на утриманні відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (копії документів, на підставі яких було призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення факту перебування їх на його утриманні), неможливо встановити право заявниці ( ОСОБА_1 ) на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частинами першою, другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

29.07.2022 Верховна Рада України ухвалила Закон України від 29.07.2022 №2489-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» (далі - Закон України від 29.07.2022 №2489-IX), яким, зокрема, текст ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в наступні редакції:

«У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення)».

Зазначені зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набрали чинності 25.08.2022.

Згідно з частиною першою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

На підставі частини шостої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Частиною восьмою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом 10 Порядку № 975 передбачено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:

заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);

витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії:

документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;

свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;

свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);

свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);

документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);

свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторінки паспорта з такою відміткою);

рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);

рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому-шістнадцятому згаданого пункту, та копію відповідного рішення суду.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що оскільки заявниця не є дружиною померлого ОСОБА_3 (ст. 16-1 Закону № 2011-XII «один із подружжя, який не одружився вдруге»), відповідно вона може отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 у разі визнання її членом сім`ї загиблого, що перебувала на його повному утриманні або одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, в розумінні Закону № 2262-XII.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 20.01.2023 у справі №195/2334/22 встановлено факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який загинув внаслідок військових дій ІНФОРМАЦІЯ_4 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Тобто, судовим рішенням, доведено наявність спільного побуту, взаємних прав і обов`язків та визначено соціально - правовий статус заявниці як члена сім`ї загиблого ОСОБА_3 .

При цьому слід зазначити, що встановлення рішенням суду вищевказаного факту не свідчить про належність заявниці до переліку отримувачів одноразової грошової допомоги, який визначено приписами ст. 16-1 Закону № 2011, зокрема, що заявниця є дружиною ОСОБА_3 або є його утриманцем.

Починаючи з 2006 року, ОСОБА_3 фактично проживав разом з заявницею однією сім`єю, як її чоловік.

ОСОБА_2 (заінтересована особа по справі), являється їх дочкою, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , де ОСОБА_3 зазначений батьком, а ОСОБА_1 - матір`ю.

Зазначені обставини також підтверджуються довідками наданими виконавчим комітетом Томаківської селищної ради: за № 87 від 12.10.2023 року, де зазначено, що заявниця з ОСОБА_3 проживали однією сім`ю, як чоловік та дружина, постійно без реєстрації шлюбу починаючи з 2006 року і до дня його смерті; за № 88 від 12.10.2023 року про спільне проживання громадян на день смерті одного з них; за № 89 від 12.10.2023 року, де зазначено що заявниця поховала ОСОБА_3 ; витягом з реєстру територіальної громади № 2022/000829133 від 17.10.2022 року про місце проживання ОСОБА_3 ; витягом з реєстру територіальної громади № 2022/000971894 від 02.11.2022 року про місце проживання ОСОБА_1 ; витягом від 12.06.2023 року за № 58 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, де за адресою проживання ОСОБА_3 зазначені заявниця, їх дочка ОСОБА_2 та діти заявниці.

Також проживання за однією адресою заявниці і ОСОБА_3 підтверджується записами в їх паспортах громадянина України про реєстрацією за однією адресою місця їх проживання.

В Акті № 428 від 03.11.2023 року обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеним депутатом Томаківської селищної ради Сачко Юлією Владиславівною, зазначено, зокрема: «…Про сім`ю. 1. ОСОБА_1 (1990 р.н.) - мати, вдова офіційно не працює; 2. ОСОБА_2 (2003 р.н.) - спільна донька з загиблим чоловіком; 3. ОСОБА_5 (1998 р.н.) - не рідна донька загиблого чоловіка; 4. ОСОБА_6 (1993 р.н.) - не рідна донька загиблого чоловіка; 5 ОСОБА_4 (2015 р.н.) - онука; 6. ОСОБА_9 (2019 р.н.) - онука. ОСОБА_1 дійсно проживало разом із загиблим чоловіком - ОСОБА_3 з 2006 року, як чоловік та дружина однією сім`єю, спільно вели домашнє господарство. ОСОБА_3 працював трактористом в ПСП «Фортуна-Агро» с.Китайгородка, а ОСОБА_1 - займалась домашнім господарством та вихованням дітей…», що підтверджують сусіди (представники громадськості) ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ».

Те, що загиблий ОСОБА_3 працював трактористом, підтверджується записами в його трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_4 а від 23.05.1994 року, в розділі відомості про роботу, та наданою ПСП «ФРТУНА-АГРО» довідкою за вих. № 1/10 від 01.10 2023 року, а відповідно отримував заробітну плату, яка була єдиним постійним і основним джерелом засобів для існування сім`ї.

Відповідно ОСОБА_3 був утриманцем заявниці, так як сім`я складалася із спільної їх дочки ОСОБА_2 , їх онуки ОСОБА_4 , онуки дочки заявниці ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , заявниця на роботу не працевлаштовулася, так як займалася домогосподарством, доглядом за домашньою худобою, городом, та доглядом за дітьми, відповідно знаходилася на утриманні ОСОБА_3 як його фактична дружина.

Зазначені факти, зокрема встановленні Томаківським районним судом Дніпропетровської області при розгляді справи № 195/2334/22 та викладені в рішенні суду.

Окрім того, дані обставини підтверджено показами свідків.

Відповідно до положень ч. 2 та ч. 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї військовослужбовця є зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Велика Палата Верховного Суду у cправі № 560/17953/21 винесла 18 січня 2024 року Постанову, в якій, в розділі позиція Великої Палати Верховного суду, зроблено наступні правові висновки щодо застосування норм права:

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

При цьому між заявницею та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц(провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України».

Тобто, виходячи зі змісту пункту 106 зазначеної Постанови, встановлення юридичного факту, а саме: факту перебування заявника на утриманні загиблого, не може бути спором про право між заявником та Міністерством оборони України.

Судом достовірно встановлено, що заявниця та ОСОБА_3 постійно мешкали однією сім`єю за однією адресою, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, піклувалися та дбали один про одного, та ці дії носили постійний та систематичний характер.

Крім того, наявні у справі докази свідчать про те, що дохід ОСОБА_3 був для заявниці постійним і основним джерелом засобу існування, оскільки, вона перебувала разом з дітьми на його утриманні.

Суд вважає, що наявні у справі докази беззаперечно підтверджують факт проживання заявниці однією сім`єю та перебування її на утриманні ОСОБА_3 , який загинув внаслідок військових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 в с-щі Новоселівка, Краматорського району Донецької області.

Суд дає критичну оцінку доводам представника Міністерства оборони України, наведені у письмовому поясненні про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки вони є безпідставними та нічим не доведеними і спростовуються наданими заявником письмовими доказами, що долучені до матеріалів даної справи.

Дослідженими судом доказами з`ясовано, що ОСОБА_3 , який загинув внаслідок військових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 в с-щі Новоселівка, Краматорського району Донецької області, починаючи з 2006 року і по день його смерті включно, утримував свою родину, що у свою чергу також підтверджує факт перебування ОСОБА_1 на повному утриманні ОСОБА_3 .

Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.5,6,12,76-82,258,259,263,264,293,294,315 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Івахненко Олександр Олександрович про встановлення юридичного факту, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на утриманні ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), який загинув внаслідок військових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 в с-щі Новоселівка, Краматорського району Донецької області, починаючи з 2006 року і по день його смерті включно.

Повний текст рішення складено 18.07.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів після його ухвалення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: Д. М. Скрипченко