Справа № 604/768/22
Провадження № 4-с/604/6/25
У х в а л а

15 липня 2025 року сел. Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сіянко В.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців Збаразького відділення державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Волянюк Тетяни Іванівни та ОСОБА_2 , -

У С Т А Н О В И В :

10 липня 2025 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державних виконавців Збаразького відділення державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Волянюк Тетяни Іванівни та ОСОБА_2 , за змістом якої скаржник просить суд:

- визнати дії державних виконавців Збаразького відділення державної виконавчої служби по Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції у Тернопільському районі Тернопільської області Воляню Тетяни Іванівни, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 незаконними та неправомірними.

- скасувати, постанову державного виконавця Збаразького відділення державної виконавчої служби по Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції у Тернопільському районі Тернопільської області Харитонова Василя Петровича від 01.07.2025 року ВП №76546081 про стягнення виконавчого збору;

- скасувати постанову державного виконавця Збаразького відділення державної виконавчої служби по Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжнародного управління юстиції у Тернопільському районі Тернопільської області Харитонова Василя Петровича від 01.07.2025 року ВП №76546081 про закінчення виконавчого провадження.

Однак, перевіривши матеріали скарги, суддя вважає, що провадження у справі не може

бути відкрито у зв`язку із не відповідністю скарги вимогам ст. 448 ЦПК України.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частино 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами ч.ч. 3-4 ст. 448 ЦПК України, скарга повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається скарга;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

4) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються;

5) ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження;

6) номер справи, в якій видано виконавчий документ, реквізити виконавчого документа;

7) дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця;

8) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену нормузакону;

9) викладення обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до скарги.

До скарги додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і такі документи раніше не подавалися;

2) докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відтак, ч. 3ст. 448 ЦПК України чітко визначено, яка за формою та змістом має бути скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

В порушення ч. 3 ст. 448 ЦПК України в тексті скарги яку було подано до Підволочиського районного суду Тернопільської області не зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб),відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Поряд з цим, скаржником в порушення п.5ч.3 ст. 448ЦПК України не вказано ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.

Ідентифікатор доступу для повного доступу до інформації про виконавче провадження - це унікальний код, який міститься в постанові про відкриття виконавчого провадження. Він складається з комбінації цифр і букв. Цей ідентифікатор надає сторонам виконавчого провадження (тобто особам, які беруть участь у справі) можливість ознайомитися з усіма документами та інформацією, що стосуються цього провадження. Заявницею було долучено до матеріалів справи копію постанови про відкриття виконавчого провадження, проте в супереч вимог п. 5 ч. 3 ст. 448 ЦПК України ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження в скарзі не зазначено.

Крім того скаржником не вказано номер справи, в якій видано виконавчий документ, не вказано коли саме вона дізналась про винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов, чим не дотримано вимоги п. 6 та п. 7 ч.3 ст. 448 ЦПК.

Також не дотримано вимог п. 9 ч.3 ст. 448 ЦПК, оскільки скарга не містить викладення обставин, яким заявник обґрунтовує свої вимога, а саме не зазначено в чому полягає неправомірність дій державних виконавців в частині виконання рішення суду.

Крім того матеріли поданої скарги не містять інформації про надсилання копії скарги з додатком іншим учасникам справа, на виконання вимог п. 2 ч. 4 ст. 448 ЦПК України.

Разом з тим, суд звертає увагу, що приписи статті 448 ЦПК України слід тлумачити таким чином, що вони мають вичерпний перелік підстав для повернення скарги.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» («Osman v. The United Kingdom») та «Креуз проти Польщі» («Creus v. Poland») Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

Відповідно до ч. 5 ст. 448 ЦПК України суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що дану скаргу слід повернути скаржнику без розгляду у частині оскарження дій державних виконавців Збаразького відділення державної виконавчої служби по Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції у Тернопільському районі Тернопільської області та вимоги про скасування постанови державного виконавця Збаразького відділення державної виконавчої служби по Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжнародного управління юстиції у Тернопільському районі Тернопільської області Харитонова Василя Петровича від 01.07.2025 року ВП №76546081 про закінчення виконавчого провадження

За таких обставин, суд, встановивши що скарга подана без дотримання вимог ст. 448 ЦПК України, повертає її без розгляду.

Щодо вимоги скаржника про скасування постанови державного виконавця Збаразького відділення державної виконавчої служби по Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції у Тернопільському районі Тернопільської області Харитонова Василя Петровича від 01.07.2025 року ВП №76546081 про стягнення виконавчого збору, суд зазначає наступне.

Як передбачено ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно, за загальними правилами чинних процесуальних кодексів, скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частини перша та друга статті 74 Закону № 1404-VІІІ).

Отже, Закон № 1404-VІІІ відносить до справ адміністративної юрисдикції спори зокрема, але не винятково постанови щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження.

У постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19) та від 19 лютого 2020 року у справі № 382/389/17 (провадження № 11-1009апп19) Велика Палата Верховного Суду зробила правові висновки, згідно з якими імперативним правилом частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ врегульовано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

У постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 (провадження № 14-205цс21) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи частину другу статті 74 Закону № 1404-VIII з огляду на принципи визначення юрисдикції спорів, пов`язаних з виконанням виконавчих документів, виснувала, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення. Оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень інших органів, у тому числі щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, здійснюється до судів адміністративної юрисдикції.

Тож Велика Палата Верховного Суду має послідовну і сталу практику щодо того, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження постанов виконавця про стягнення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, зокрема й судом якої юрисдикції, вони видані.

В поданій скарзі ОСОБА_1 разом з іншим просить суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця щодо винесення постанов про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні та скасувати цю постанову.

Враховуючи те, що розгляд скарг на дії виконавця щодо винесення постанов про стягнення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, а також визнання їх протиправними та скасування відповідної постанови належить здійснювати за правилами адміністративного судочинства та суддя дійшов висновку, що вище вказані заявлені вимоги скарги не підлягають розгляду в порядку ЦПК України.

Згідно ст. 186 п.1 ч.1 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити заявнику, що розгляд зазначеної вимоги віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Керуючись, п.1.ч.1 ст. 186 та ч. 5 ст.448 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 ( вх.№3122/25/3 від 10.07.20250), в частині оскарження визнати дії державних виконавців Збаразького відділення державної виконавчої служби по Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції у Тернопільському районі Тернопільської області Воляню Тетяни Іванівни, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 незаконними та неправомірними, а також в частині скасування постанови державного виконавця Збаразького відділення державної виконавчої служби по Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжнародного управління юстиції у Тернопільському районі Тернопільської області Харитонова Василя Петровича від 01.07.2025 року ВП №76546081 про закінчення виконавчого провадження - повернути скаржнику без розгляду.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 (вх.№3122/25/3 від 10.07.20250), в частині визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Збаразького відділення державної виконавчої служби по Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції у Тернопільському районі Тернопільської області Харитонова Василя Петровича від 01.07.2025 року ВП №76546081 про стягнення виконавчого збору.

Роз`яснити заявнику, що розгляд зазначеної вимоги віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М. Сіянко