Справа № 202/5986/25
Провадження № 2-о/202/191/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа опікунська рада над повнолітніми особами, які потребують опіки (піклування), при виконавчому комітеті Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення опіки та призначення опікуна,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 відповідно до розпорядження Верховного Суду від 14.03.2022 року за № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)», яким було змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, звернулася з заявою, в якій просить встановити опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити її його опікуном.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 є її рідним братом, який постійно мешкає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .

З часу свого народження ОСОБА_2 знаходився на обліку і лікаря-психіатра з приводу важкого психічного розладу.

На теперішній час ОСОБА_2 є інвалідом першої групи безстроково та відповідно до довідки МСЕК потребує стороннього догляду та нагляду.

Внаслідок психічної хвороби ОСОБА_2 не може висловлювати свої думки, бо не розмовляє, не може одягнутися, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 вересня 2000 року ОСОБА_2 було визнано недієздатним та призначено його опікуном мати ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Опікунська рада при виконавчому комітеті Лиманської міської ради Донецької області надала пропозиції щодо встановлення опіки над ОСОБА_2 та призначення її його опікуном.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 17 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Заявник ОСОБА_1 та представник Лиманської міської ради Донецької області. в судове засідання, призначене на 17 липня 2025 року, не з?явилися.

До суду надійшли заяви про проведення судового розгляду без їх участі.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства.

Згідно з наданою заявником копією рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 вересня 2000 року у справі № 2-898-2000 р., яке набрало законної сили 05 жовтня 2000 року, ОСОБА_2 було визнано недієздатним.

Відповідно до копії посвідчення згідно з рішенням виконкому Кіровської селищної ради № 135 від 25.10.2000 року опікуном ОСОБА_2 було призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 628.

Згідно з поданням опікунської ради над повнолітніми особами, які потребують опіки (піклування), при виконавчому комітеті Лиманської міської ради, затвердженим розпорядженням начальника військової адміністрації № 591 від 02.06.2025, опікунська рада над повнолітніми особами, які потребують опіки (піклування), вважає можливим рекомендувати Індустріальному районному суду міста Дніпра призначити ОСОБА_1 опікуном повнолітнього ОСОБА_2 у випадку визнання його судом недієздатним.

Розглядаючи питання про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , суд виходить із того, що згідно з частиною 1 статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до частини 1 статті 41, статті 55 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів такої особи.

Згідно з частиною 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до частини 1 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу (частина 2 статті 300 ЦПК України).

При цьому відповідно до частин шостої восьмої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Отже, за змістом наведених норм суд встановлює опіку над фізичною особою, яка визнана судом недієздатною, та призначає або замінює їй опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Указаними нормами права врегульовано питання звільнення судом опікуна від повноважень та призначення недієздатній особі нового опікуна. У свою чергу, у частині п`ятій Правил опіки та піклування надано чітке розмежування правового механізму звільнення опікунів (піклувальників) від їх обов`язків та підстави і умови припинення опіки (піклування). Так, зокрема, визначено, що опіка припиняється унаслідок смерті опікуна.

Таким чином, у випадку смерті призначеного опікуна не може відбуватися звільнення його від повноважень та заміна на нового опікуна у порядку частини другої статті 300 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі. Оскільки попередній опікун помер, особа рішенням суду вже визнана недієздатною, то повторне визнання цієї особи недієздатною під час розгляду заяви фізичної особи, яка бажає стати новим опікуном, про встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна не вимагається.

Водночас обов`язковою умовою для встановлення над особою опіки та призначення опікуна є чинне рішення про визнання особи недієздатною.

При цьому відповідно до законодавства (в редакції, чинній з 15.12.2017 року) строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною встановлюється судом, але не може перевищувати двох років.

Тобто законом передбачається періодичний судовий контроль за наявністю (продовженням) існування підстав для позбавлення особи дієздатності.

Суд ураховує, що на час визнання ОСОБА_2 недієздатним у 2000 році законодавством не було передбачено встановлення строку дії судового рішення про визнання особи недієздатною.

Між тим на необхідності періодичного перегляду підстав для позбавлення особи дієздатності наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008).

Отже, безстроковість рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не відповідає діючому на час розгляду справи цивільному процесуальному законодавству України.

Суд бере до уваги, що згідно з матеріалами справи ОСОБА_2 було визнано недієздатним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 вересня 2000 року, тобто майже 25 років тому.

У справі немає належних доказів щодо психічного стану ОСОБА_2 , зокрема його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Більш того, суд звертає увагу, що у своєму поданні опікунська рада над повнолітніми особами, які потребують опіки (піклування), при виконавчому комітеті Лиманської міської ради вважала можливим рекомендувати призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 саме у випадку визнання його судом недієздатним.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки на цей час відсутнє судове рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним, чинність якого відповідає приписам частини 6 статті 300 ЦПК України, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення її опікуном слід відмовити.

При цьому заявник не позбавлена можливості у порядку, визначеному процесуальним законодавством, звернутися до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна на підставі подання органу опіки та піклування.

Керуючись ст. 258-259, 263-265, 300 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа опікунська рада над повнолітніми особами, які потребують опіки (піклування), при виконавчому комітеті Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення опіки та призначення опікуна відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко