КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

16.07.25 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Дурач О.А.

за участю секретаря Блащук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Козятин у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_2 (адреса реєстрації та мешкання: АДРЕСА_2 ) про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

16.06.2025 р. до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області суду надійшла дана позовна заява.

Провадження у справі відкрито 18.06.2025 р.

Короткий зміст вимог позовної заяви

Позивач свої вимоги мотивує тим, що рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.01.2025 р. по справі №143/84/25 з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На даний час в нього змінився матеріальний стан, зросли витрати, на його утриманні перебуває дві малолітні дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання яких стягнуто судовими наказами. Заборгованості зі сплати аліментів немає. Вважає, що рішенням суду по справі № 143/84/25, яким присуджено аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що станосить всіх видів його заробітку щомісячно, а беручи до уваги, що він вже сплачує доходів на утримання дитини від попереднього шлюбу, в сукупності виходить, що стягнення аліментів становить понад 50% його доходу, що суттєво впливає на його майновий стан. Крім того, проходить військову службу, має потребу в амуніції. Просить суд скасувати рішення Погребищенського районного суду № 143/84/25 від 29.01.2025 р.; ухвалити нове рішення про зміну (зменшення) розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з всіх вилів заробітку щомісячно на 1/6 частку всі-х видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання сторони та представник позивача не з`явились, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач надав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач викликалась до суду за останнім відомим місцем реєстрації рекомендованим листом. Від відповідача клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки суду не повідомив.

23.06.2025 р. до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи за її відсутності, зазначено, до позовні вимоги підтримує, права позивача зрозумілі.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, враховуючи подані ними заяви та обізнаність з датою, часом та місцем розгляду справи. В матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін на теперішній час.

Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В клопотанні про розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 не зазначено про визнання позову, з тексту заяви вбачається про обізнаність з правами позивача та підтримання позовних вимог, а тому суд не враховує подану заяву, як заяву про визнання позову, в контексті ст. 206 ЦПК України. Крім того, визнання позову у даному випадку суперечить закону, зокрема, положенням ч. 1 ст. 170 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.07.2023 р.по справі 143/400/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судовим наказом Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.01.2025 р. по справі №143/84/25 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , має статус учасника бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.08.2021 р.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог або заперечень щодо них сторонами на надано.

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 15 Цивільного кодексу закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч.1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до стст.150, 180 СК батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст.181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч.3 ст.181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму ВС «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи зміст стст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові ВСУ від 5.02.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У ст.192 СК передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами для зміни розміру аліментів є зміна як матеріального, так і сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасного настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Одначе зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які, за законом, мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У ч.1 ст.89 ЦПК визначено: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що в нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він проходить військову службу, в нього на утриманні двоє малолітніх дітей. Проте, суд звертає увагу, що жодних доказів про зміну (погіршення) майнового стану позивача після прийняття судового наказу від 29.01.2025 р. по справі 143/84/25 суду не надано.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до наказу Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.01.2025 р. по справі №143/84/25, розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дтьтнт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме його інтересам.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі стст.18, 27 конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Крім того, позивачем окремою вимогою ставиться питання про скасування судового наказу Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.01.2025 р. по справі №143/84/25. Проте, в рамках даного провадження вказане питання не вирішується, відповідно до положень ст. 170 ЦПК України.

Висновки суду за результатами розгляду позову

Суд, із урахуванням наведених норм матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши подані сторонами докази, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 не довів підстав позову про зменшення розміру аліментів, визначених наказом Погребищенського районного суду Вінницької області від 29.01.2025 р. по справі №143/84/25, йому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат

Оскільки у задоволенні позову позивачу відповідно в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору та правової допомоги стягненню з відповідача не підлягають відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 180,181, 182,183, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 7, 9, 10, 12, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274,352, 354, 355 ЦПК суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_2 (адреса реєстрації та мешкання: АДРЕСА_2 ) про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки в апеляційному порядку повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду безпосередньо.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Копію рішення направити сторонам протягом двох днів, в електронній формі - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Повне рішення складено 21.07.2025 р.

Суддя: О.А. Дурач