Справа № 365/39/25
Номер провадження: 2-во/365/13/25
У Х В А Л А

22 липня 2025 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Солдатової Т.М.

за участі секретаря судового засідання Воєводи І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа від 09.07.2025 у справі № 365/39/25 таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2025 року стягувач ОСОБА_1 звернулася із заявою про визнання виконавчого листа від 09.07.2025 у справі № 365/39/25 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначає, що звернувшись із цим виконавчим листом до виконавчої служби вона отримала усну відмову у прийнятті до виконання, оскільки вимоги про стягнення аліментів на утримання матері та на утримання дитини не можуть бути у одному виконавчому листі, та щодо кожного із цих стягнень має бути окремий виконавчий лист.

Ухвалою від 15 липня 2025 року заяву призначено до розгляду.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

В силу ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

Судом встановлено, що в провадженні Згурівського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною шестирічного віку.

Рішенням від 09.07.2025 Згурівський районний суд Київської області позов задовольнив частково, ухвалив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 16 січня 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в розмірі 1/30 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 16 січня 2025 року, і до досягнення малолітньою дитиною з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шести років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду в частині присудження аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

09 липня 2025 року судом помилково видано один виконавчий лист № 365/39/25 для негайного виконання рішення суду в частині присудження аліментів у межах суми платежу за один місяць, як на утримання малолітньої дитини, так і на утримання матері дитини.

Звернувшись до виконавчої служби стягувач ОСОБА_1 отримала усну відмову у прийнятті виконавчого листа до виконання, оскільки вимоги про стягнення аліментів на утримання матері та на утримання дитини не можуть бути у одному виконавчому листі, та щодо кожного із цих стягнень має бути окремий виконавчий лист.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Згідно з ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

До заяви про визнання виконавчого листа від 09.07.2025 у справі № 365/39/25 таким, що не підлягає виконанню, стягувачем додано оригінал виконавчого листа. Виконавчий лист на примусовому виконанні не перебуває.

Враховуючи, що судом помилково видано виконавчий лист, який не відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим стягувач не може реалізувати своє право на звернення даного виконавчого листа до примусового виконання, суд вбачає за необхідне заяву стягувача ОСОБА_1 задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 432 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий лист № 365/39/25, виданий Згурівським районним судом Київської області 09.07.2025, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі її подання ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий суддя Т.М. Солдатова