Номер провадження: 22-ц/813/2722/25
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі: Узун Н.Д.,

за участю: ОСОБА_1 та його представника Канікаєва Ю.О.,

представника Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області адвоката Слободяника О.І.,

переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-Дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Кваліфікаційно-Дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області (-далі КДКА Одеської області) третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 червня 2020 року до КДКА Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 проти адвоката Ягунова Д.В. з приводу цивільної справи №500/2395/18, у якій позивач як адвокат є представником ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ..

15 грудня 2020 року рішенням дисциплінарної палати КДКА Одеської області ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльність строком на шість місяців.

13 липня 2021 року постановою П?ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/509/21 рішення КДКА Одеської області було скасоване. Відповідно до вказаної постанови, рішення про дисциплінарне стягнення було прийнято відповідачем з порушенням процедури, а саме: позивача було позбавлено права брати участь у розгляді справи та захищати себе, права заявляти відводи.

30 листопада 2021 року КДКА Одеської області повторно розглянула у тому ж самому складі ту ж саму скаргу ОСОБА_3 та вдруге прийняла рішення, яким встановила наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

30 листопада 2023 року Верховний Суд скасував рішення КДКА Одеської області від 30.11.2021 (постанова ВС від 30.11.2023 у справі №420/27049/21). Відповідно до вказаної постанови, у КДКА Одеської області були відсутні нормативні повноваження здійснювати повторний розгляд дисциплінарної справи за скаргою ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 після скасування у судовому порядку рішення КДКА Одеської області від 15 грудня 2020 року.

ОСОБА_1 зазначає, що три роки був вимушений брати участь у судових процесах, доводячи свою правоту. Факт притягнення до дисциплінарної відповідальності став предметом публічного обговорення. Наслідки понесеної травми призвели до появи численних негативних психосоматичних та психоемоційних змін. Позивач був позбавлений права на професію та отримання прибутку, втратив всіх своїх клієнтів, рівень його життя знизився до базових потреб, він продовжує перебувати у стані правової невизначеності. Незаконне та свавільне подвійне притягнення до дисциплінарної відповідальності завдало непоправної шкоди діловій репутації позивача.

З посиланням на статті 6, 8, 13, 34 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Перший Протокол до Конвенції, статті 22, 23, 1166, 1167 ЦК України ОСОБА_1 просить суд стягнути з КДКА Одеської області на його користь завдану моральну (немайнову) шкоду у розмірі 150 000 грн «внаслідок винесення відповідачем двох послідовних протиправних, незаконних й свавільних рішень від 15.12.2020 та від 30.11.2021 та незаконне (подвійне) притягнення його до дисциплінарної відповідальності», покласти на відповідача судові витрати.

У відзиві на позовну заяву КДКА Одеської області позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. Вказує, що між позивачем, як адвокатом та КДКА Одеської області, як органом адвокатського самоврядування відсутні цивільно-правові відносини, позивач не довів склад цивільно-правового порушення з боку відповідача. Рішеннями судів від 13.07.2021 та від 30.11.2023 не було встановлено провини відповідача, рішення КДКА Одеської області від 15.12.2020 та від 30.11.2021 були скасовані виключно з формальних підстав, висновків про відсутність у діях позивача дисциплінарного проступку суди не робили. Подвійного притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не відбулося, тому як рішенням відповідача від 30.11.2021 дисциплінарну справу було закрито. Втручання у приватне життя ОСОБА_1 відсутнє, оскільки скаргу на адвоката було подано в межах його публічної діяльності, як представника по цивільній справі №500/2395/18.

Від третьої особи ОСОБА_2 до суду надійшли письмові пояснення, за змістом яких вона позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-Дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Кваліфікаційно-Дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області на користь ОСОБА_1 завдану моральну (немайнову) шкоду у розмірі 20 000 гривень.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та КДКА Одеської області звернулись до суду із апеляційним скаргами.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить змінити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року в частині мотивування та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Також просить стягнути з КДКА Одеської області на свою користь суму у розмірі 40 000 гривень як компенсацію судових витрат на адвоката (представника) у суді апеляційної інстанції, та суму судового збору.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить змінити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року в частині мотивування та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

КДКА Одеської області в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

В судове засідання до апеляційного суду третя особа ОСОБА_5 не з`явились, про розгляд справи повідомлена належним чином та завчасно, про що свідчить довідка про доставку судової повістки-повідомлення в її електронний кабінет Електронного суду (т. 8 а.с. 120-121).

Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату і час судового засідання учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника Канікаєва Ю.О., представника Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області Слободяника О.І., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (ст. ст. 11, 15 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №1822 від 04.11.2009.

26 червня 2020 року до КДКА Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 на дії адвоката Ягунова Д.В..

За результатами перевірки даної скарги відповідачем було ухвалено рішення про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката Ягунова Д.В. від 22.09.2020, яким встановлено наступне:

«В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходилася справа №500/2395/18 за позовом ОСОБА_6 , товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до селянського (фермерського) господарства «Чебана Петра Григоровича», селянською (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права гласності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Представником позивачів у цій справі є, зокрема, адвокат Ягунов Дмитро Вікторович.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Правил адвокатської етики, у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Згідно ст. 42 Правил адвокатської етики, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов?язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил. Відповідно до ст. 44 Правил адвокатської етики адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи. Згідно з положеннями ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

За результатом розгляду скарги відповідач дійшов висновку, що в діях адвоката ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку. За результатами розгляду скарги про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки 22.09.2020 дисциплінарна палата КДКА Одеської області прийняла рішення про порушення дисциплінарної справи стосовно адвоката Ягунова Д.В..

Як підсумовано у тексті рішення відповідача за наслідками розгляду дисциплінарної справи від 15.12.2020 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, в ході перевірки встановлено, що Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області, у справі №500/2395/18 за позовом ОСОБА_6 , товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода» до селянського (фермерського) господарства «Чебана Петра Григоровича», селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович», ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, винесено п`ять ухвал, в яких, зокрема, зазначено, що клопотання представника позивача (адвокат Ягунов Д.В.) є або підставою для позивача затягнути розгляд справи або визнані судом як зловживання процесуальними правами. З огляду на викладене, дисциплінарна палата вважала, що в діях адвоката Ягунова Д.В. наявні грубі порушення ст. 42 та ст. 44 Правил адвокатської етики. Враховуючи все вищезазначене, обставини вчинення дисциплінарного проступку адвокатом ОСОБА_1 , його наслідки, особу адвоката, інші обставини, дисциплінарна палата вважала за необхідне накласти на нього дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців».

Не погоджуючись з вищевказаним рішеннями відповідача про порушення дисциплінарної справи від 22.09.2020 та про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 15.12.2020, позивач звернувся до суду.

Постановою П?ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 по справі №420/509/21 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішень від 22.09.2020 та від 15.12.2020, яка набрала законної сили, визнано протиправним та скасована рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 15.12.2020 про притягнення ОСОБА_1 , як адвоката до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців за скаргою ОСОБА_3 ..

Під час розгляду справи, П?ятий апеляційний адміністративний суд встановив, що 25 вересня 2020 року на адресу адвоката Ягунова Д.В. було направлено копію рішення дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 22.09.2020 на 9 арк. та копію довідки члена дисциплінарної палати КДКА Одеської області на 7 арк. 29 жовтня 2020 року вказаний лист було повернуто на адресу відповідача у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 09.10.2020 юрисконсультом КДКА Одеської області складено телефонограму №81 про те, що номер телефону адвоката Ягунова Д.В., який вказаний в Єдиному реєстрі адвокатів України, не відповідає. 22 жовтня 2020 року на адресу адвоката Ягунова Д.В. було направлено лист №804/1/9-20 від 20.10.2020 щодо розгляду дисциплінарної справи №364/20 10 листопада 2020 року. 24 листопада 2020 року вказаний лист було повернуто на адресу відповідача у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 10.11.2020 юрисконсультом КДКА Одеської області складено телефонограму №89 про те, що номер телефону адвоката Ягунова Д.В., який вказаний в Єдиному реєстрі адвокатів України, не відповідає. 18.11.2020 на адресу адвоката Ягунова Д.В. було направлено лист №858/2/9-20 від 16.11.2020 щодо розгляду дисциплінарної справи №364/20 24.11.2020. 22.12.2020 зазначений лист було повернуто на адресу відповідача у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 18 листопада 2020 року юрисконсультом КДКА Одеської області складено телефонограму № НОМЕР_1 про те, що номер телефону адвоката Ягунова Д.В., який вказаний в Єдиному реєстрі адвокатів України, знаходиться поза зоною досяжності. Відповідно до витягу з протоколу №48 від 24.11.2020 дисциплінарна палата КДКА Одеської області ухвалила рішення про зупинення дисциплінарного провадження №364/20 та вжиття заходів щодо належного повідомлення адвоката Ягунова Д.В. та ОСОБА_3 про розгляд дисциплінарної справи, який відбудеться 15.12.2020. 30 листопада 2020 року на адресу адвоката Ягунова Д.В. було направлено лист №882/3/9-20 від 25.11.2020 щодо розгляду дисциплінарної справи №364/20 15.12.2020. 15 грудня 2020 року рішенням дисциплінарної палати КДКА Одеської області адвоката Ягунова Д.В. притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе одноразове порушення Правил адвокатської етики та вирішено застосувати до адвоката Ягунова Д.В. дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців.

Також, постановою П?ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 встановлено, що дії КДКА Одеської області щодо реєстрації скарги ОСОБА_3 на дії адвоката Ягунова Д.В. та прийняття її до розгляду відповідають вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Закону України «Про звернення громадян». Суд апеляційної інстанції зазначив, що порушення дисциплінарної справи не констатує факту вчинення дисциплінарного проступку, а здійснюється за наявності ознак такого проступку, які потребують більш детального дослідження на предмет їх підтвердження або ж спростування під час розгляду справи. З огляду на мету дисциплінарного провадження та правовий статус КДКА Одеської області у цих правовідносинах, з`ясувати чи дійсно є підстави для притягнення адвоката до відповідальності є обов`язком останньої, адже йдеться про соціально-публічну діяльність адвоката, який, на думку особи, що звернулася зі скаргою, має підстави вважати, що ОСОБА_1 здійснює представництво інтересів позивачів у цивільній справі №500/2395/18 некомпетентно і недобросовісно, оскільки не має високого рівня професійної підготовки, ґрунтовного знання, зокрема цивільного процесуального законодавства, а також практики його застосування. За таких обставин, оскаржуване позивачем Рішення про порушення дисциплінарної справи містить попередні висновки щодо наявності в його діях як адвоката, ознак дисциплінарного проступку та не встановлює факт вчинення позивачем конкретного проступку, оскільки порушення дисциплінарної справи свідчить лише про те, що викладені у скарзі обставини потребують більш ретельного дослідження задля подальшого підтвердження або спростування певних юридичних фактів. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 24.06.2020 №815/1830/18. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 22.09.2020 про порушення щодо ОСОБА_1 дисциплінарної справи за скаргою ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Водночас, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено порушення процедури розгляду скарги ОСОБА_3 , у зв`язку з чим суд дійшов висновку про порушення судом норм процесуального права щодо з`ясування обставин в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасникам справи при ухваленні оскаржуваного судового рішення. Отже, оскільки рішення про дисциплінарне стягнення Кваліфікаціно-дисциплінарною комісією адвокатури було прийнято з порушенням процедури, а саме: позивача було позбавлено права брати участь у розгляді справи та захищати себе під час розгляду справи, права заявляти відводи, що призвело до того, що спірне рішення було прийнято з явним конфліктом інтересів членів КДКА ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тому в силу принципу «поза розумним сумнівом» відповідач не довів правомірності свого рішення.

Враховуючи вище викладені обставини справи та норми права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Рішення КДКА в Одеській області від 15.12.2020 було ухвалено в супереч висновкам Європейського суду з прав людини, які мають застосовуватися судами у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та в даному випадку при прийнятті такого рішення порушений принцип безсторонності (неупередженості). При цьому у зв`язку із встановленням судом порушення відповідачем процедури під час прийняття оскаржуваного рішення, суд не досліджує зміст виявлених порушень, оскільки такі встановлено з порушенням встановленої процедури.

В подальшому, відповідачем було призначено новий розгляд дисциплінарної справи стосовно адвоката Ягунова Д.В. у зв?язку із скасуванням у судовому порядку рішення КДКА Одеської області від 15.12.2020 про притягнення адвоката Ягунова Д.В. до дисциплінарної відповідальності з підстав недотримання процедури розгляду справи. За результатами повторного розгляду КДКА Одеської області закрила дисциплінарну справу стосовно адвоката Ягунова Д.В. з підстав закінчення строку притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Між тим, у вказаному рішенні дисциплінарна палата КДКА Одеської області дійшла висновку, що у діях адвоката Ягунова Д.В. є порушення Правил адвокатської етики, які вступають у протиріччя з принципами адвокатської діяльності, передбаченими частиною 1 статті 4 Закону №5076-VІ, з професійними обов`язками адвоката, передбаченими статтею 21 цього Закону, нормами статей 7, 11, 42, 44 Правил адвокатської етики. Таким чином, за висновками КДКА Одеської області, у діях адвоката ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 34 Закону №5076-VІ. Однак, ураховуючи положення частини 2 статті 35 Закону №5076-VІ щодо можливості притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку, дисциплінарна справа стосовно адвоката ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Не погодившись з рішенням дисциплінарної палати КДКА Одеської області від 30.11.2021, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Постановою Верховного Суду від 30.11.2023 по справі №420/27049/21 позов ОСОБА_1 задоволений. Визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 30 листопада 2021 року «Про закриття дисциплінарної справи», яким закрито дисциплінарну справу (провадження №364/20) за скаргою ОСОБА_3 на дії адвоката Ягунова Дмитра Вікторовича.

У постанові Верховного Суду встановлено, що законодавець не визначив повноважень КДКА здійснювати повторний розгляд справи у разі скасування її первинного рішення у судовому порядку, Верховний Суд погоджується з доводами скаржника щодо безпідставного проведення КДКА нового розгляду дисциплінарного справи стосовно нього і ухвалення у ній рішення від 30 листопада 2021 року. За таких обставин, у КДКА Одеської області були відсутні нормативні повноваження здійснювати повторний розгляд дисциплінарної справи стосовно адвоката Ягунова Д.В. після скасування рішення від 15 грудня 2020 року у судовому порядку. Отже, у даному випадку КДКА Одеської області діяла у спосіб, що не передбачений Законом №5076-VІ, у зв`язку із чим прийняте нею за наслідками нового розгляду дисциплінарної справи №364/20 рішення від 30.11.2021 є протиправним і підлягає скасуванню.

Також, Верховним Судом встановлено, що у контексті наведеного КДКА є квазісудовим органом, який наділений повноваженнями щодо проведення спеціальної дисциплінарної перевірки у відповідності до Розділу VІ «Дисциплінарна відповідальність адвоката»; з урахуванням практики ЄСПЛ (рішення «Sramek v. Austria», пункт 36) КДКА регіону має всі ознаки «суду» у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції. Під час виконання своїх функцій є належним судом, встановленим законом, саме як квазісудовий орган у системі Національної асоціації адвокатів України. Цю позицію щодо статусу КДКА у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції Верховний Суд застосовував неодноразово і в подальшому, зокрема у справах №816/2353/17, №640/20599/19, №640/20588/21, №140/7518/21, №140/7522/21. Разом із тим слід зауважити, з огляду на вищевикладене, у спірних правовідносинах КДКА Одеської області не відповідає визначеному статтею 6 Конвенції критерію «суд, встановлений законом», оскільки за відсутності передбачених Законом №5076-VI повноважень здійснила повторний розгляд дисциплінарної справи стосовно адвоката Ягунова Д.В. після скасування судом первинного рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Іншим доводи касатора щодо наявності конфлікту інтересів у члена дисциплінарної палати КДКА Одеської області Пришляк Т.О. при розгляді дисциплінарної справи №364/20 та про позбавлення членами дисциплінарної палати адвоката ставити питання учасникам провадження, а саме ОСОБА_3 , який не з`явився на розгляд справи, колегія суддів не надає оцінку з огляду на те, що це не має визначального юридичного змісту в контексті зроблених судом у цій постанові висновків.

Задовольняючі частково позовні вимоги та стягуючи з КДКА Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень, суд першої інстанції пославшись на принципи розумності й справедливості, вказав, що дії відповідача призвели до вимушених змін у житті позивача, викликали моральні страждання та завдали шкоди діловій репутації.

Суд також вказав, що позивач не зміг надати конкретних доказів (зокрема висновку експертизи), які б підтвердили точну суму моральної шкоди. Однак суд, зважаючи на тривалість та вплив вимушених змін у житті позивача, вважає суму 20 000 гривень такою, що відповідає засадам розумності та справедливості. Вона компенсує моральні страждання позивача завдані внаслідок протиправної поведінки відповідача.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. Водночас, одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

За змістом частини 1-2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин 3-4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (ухвала Верховного Суду від 13.11.2019 в справі №216/3521/16-ц (провадження №61-28299св18), постанова Верховного Суду від 16.06.2022 у справі №569/20510/19 (провадження №61-13787св20)).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц (провадження №61-18013сво18)).

Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (зокрема, постанова Верховного Суду від 03.08.2022 в справі №607/11755/20 (провадження №61-13672св21)).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 в справі №487/6970/20 (провадження №61-1132св22)).

Такої позиції також дотримався Верховний Суду в постанові від 20.03.2024 в справі №522/8849/19.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що у спорах про компенсацію моральної шкоди відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Так, в позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що три роки був вимушений брати участь у судових процесах, доводячи свою правоту. Факт притягнення до дисциплінарної відповідальності став предметом публічного обговорення. Наслідки понесеної травми призвели до появи численних негативних психосоматичних та психоемоційних змін. Він був позбавлений права на професію та отримання прибутку, втратив всіх своїх клієнтів, рівень його життя знизився до базових потреб, він продовжує перебувати у стані правової невизначеності. Незаконне та свавільне подвійне притягнення до дисциплінарної відповідальності завдало непоправної шкоди діловій репутації позивача. Тому, просить суд стягнути з КДКА Одеської області на його користь завдану моральну (немайнову) шкоду у розмірі 150 000 грн.

Окрім того, у апеляційній скарзі ОСОБА_1 в тому числі зазначає, що розмір відшкодування завданої моральної шкоди є глибоко принизливим по суті, що об`єктивно створює труднощі лінгвістичного характеру у підборі правової термінології для надання характеристик того, наскільки суддя на прикладі цього рішення був відірваним від реалій українського суспільства, особливо, спочатку, під час пандемії COVID, а згодом і під час війни.

Позивач не просто є українським адвокатом, а ще є відомим в Україні та її межами правником, що також займається науковою, публіцистичною та громадською діяльністю. Що рішеннями відповідача, які було в подальшому скасовано судом, було не тільки підірвано авторитет позивача у професійному колі колег-адвокатів та його клієнтів, позивача не тільки було позбавлено засобів існування від тієї діяльності, яка приносить дохід, а також, позивач був публічно принижений в очах міжнародних організацій, з якими він співпрацює та кола колег-науковців і читачів його статей та книжок.

При цьому, жодних доказів на підтвердження отримання позивачем моральної шкоди у вищезазначеному розмірі суду не надано.

Доводи ОСОБА_1 викладені у позовній заяві та в апеляційній скарзі, є лише його суб`єктивною думкою, яка ґрунтується на емоційних висловлюваннях, без надання на їх підтвердження будь-яких доказів, які могли б бути оцінені судом (наприклад висновок експерта, свідчення свідків (друзів, рідних, колег), медична документація про стан здоров`я позивача: документи про звернення до психолога, психотерапевта або сімейного лікаря, довідки про тривожні розлади, депресивні стани, безсоння, підвищений тиск тощо).

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».

Апеляційний суд погоджується із твердженнями апеляційної скарги КДКА Одеської області про те, що матеріали справи не містять жодних доказів, які містять дані про наявність фізичних чи душевних страждань ОСОБА_1 , стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих обставинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації або інших обставин, які мають істотне значення, зокрема, й можливого грошового еквівалента таких страждань.

Також слід зазначити, що адвокатське самоврядування здійснюється, зокрема, через діяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя) (частина 2 стаття 46 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»)

За змістом положень статті 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів. До повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належать, зокрема, здійснення дисциплінарного провадження стосовно адвокатів . У передбачених цим Законом випадках повноваження кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури здійснює її кваліфікаційна або дисциплінарна палата. Рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймається шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості членів її палат. Рішення палати приймається шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості її членів, крім випадків, передбачених цим Законом.

За результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду (частини 1, 3 статті 39 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У частині 1 стаття 42 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Встановлено, що КДКА Одеської області в рамках своїх повноважень, визначених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», прийняло рішення від 15 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , як адвоката до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на шість місяців за скаргою ОСОБА_3 та від 30 листопада 2021 року про закриття дисциплінарної справи, яким закрито дисциплінарну справу (провадження №364/20) стосовно адвоката Ягунова Д.В. за скаргою ОСОБА_3 .. Вказані рішення скасовані в судову порядку.

При цьому, законодавством України не передбачено право адвоката на стягнення моральної шкоди в разі скасування рішення КДКА, прийнятого в результаті перевірки скарги відносно нього.

Окрім того, відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 20.03.2024 по справі №522/8849/19, сам лише факт скасування рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у дисциплінарній справі не свідчить про заподіяння шкоди адвокату та вимагає встановлення складу правопорушення.

Відносно посилань про втрату доходів через зупинення права на заняття адвокатської діяльності позивача, суд зазначає, що позивач не надав жодних доказів та не навів жодних розрахунків, які б підтверджували такі його доводи. Жодних відомостей та доказів про середньомісячний дохід позивача від адвокатської діяльності, про припинені з клієнтами договори про надання професійної правничої допомоги суд не надано. При цьому, втрата заробітку з вини відповідача може бути підставою для відшкодування майнової, а не моральної шкоди.

Апеляційний суд також не приймає до уваги доводи апеляційної ОСОБА_2 , оскільки вони теж не підтверджують наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Посилання ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, які були встановлені в рамках справ №509/407/23, №509/814/23, №946/298/24, №522/17149/22-Е, №522/4353/22, також відхиляються апеляційним судом, оскільки не мають відношення до даної справи, та не входять в предмет доказування в даному випадку.

На підставі вищевикладеного та актуальної практики Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, сам по собі факт скасування рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у дисциплінарній справі не свідчить про заподіяння шкоди адвокату.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, про часткове доведення позовних вимог, та що внаслідок винесення відповідачем щодо позивача рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, яке в подальшому було скасовано, позивачу завдано моральних страждань та шкоду діловій репутації. Тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, не враховано актуальну практику Верховинного Суду, тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Окрім того, згідно підпунктів б, в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України).

Встановлено, що відповідачем сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 гривень (т. 7 а.с. 80, 85).

Тому, враховуючи те, що апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області задоволено частково та у задоволенні позовних вимог відмовлено, з позивача ОСОБА_1 слід стягнути сплачений відповідачем судовий збір

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2024 року скасувати, та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-Дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області () судовий збір в розмірі 4 026 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 18 липня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда