ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 488/1911/25
Провадження № 2/483/533/2025
15 липня 2025 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Шевиріної Т.Д.,
за участю секретаря Шилінскас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
09 червня 2025 року з Корабельного районного суду м. Миколаєва до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України надійшла позовна заява моторного (транспортного) страхового бюро України, предметом якої є: стягнення з відповідача 78 984 грн 00 коп. в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу.
В обґрунтування позову представник зазначив, що 27 серпня 2024 року приблизно о 17 год. 24 хв. у м. Миколаєві по вул. Космонавтів мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Iveco», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Chevrolet» отримав механічні пошкодження та власнику завдано матеріального збитку. Відповідно до постанови Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 листопада 2024 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату скоєння ДТП транспортний засіб, яким керував відповідач, не був забезпеченим в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому позивачем була здійснена виплата матеріальної шкоди потерпілій особі в сумі 74 304 грн 52 коп., а також понесено додаткові витрати у сумі 4 680 грн. Відповідно до п. 38.2.1. ст. 38 Закону №1961-IV, позивач після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідач в добровільному порядку не повертає відшкодовану позивачем шкоду, а тому останній змушений звернутися до суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 27 серпня 2024 року приблизно о 17 год. 24 хв. у м. Миколаєві по вул. Космонавтів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Iveco», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Chevrolet» отримав механічні пошкодження та власнику завдано матеріального збитку. Постановою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22 листопада 2024 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь у ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На дату скоєння ДТП транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , не був забезпеченим в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 43).
29 серпня 2024 року потерпілий звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 7-10).
За змістом звіту №83-24 з оцінки вартості матеріальних збитків, завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобіля потерпілого в ДТП, вартість матеріального збитку становить 76 860 грн 52 коп. (а.с. 13-38).
Наказом МТСБУ вирішено сплатити на рахунок потерпілого 74 304 грн 00 коп. за заподіяну шкоду, яку виплачено в повному обсязі, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції №617487 від 23 січня 2025 року (а.с. 39-40).
За змістом платіжної інструкції №942667 від 11 листопада 2024 року позивачем понесено витрати у зв`язку із встановлення розміру збитків в сумі 4 680 грн (залучення експерта) (а.с. 41).
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 15, частини першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частиною другою статті 11 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди.
Пунктом 50 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» №1909-IX (далі Закон №1909-IX) визначено, що страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) в редакції на час ДТП, встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Водночас, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 39.1 Закону №1909-IX).
Тому, у випадку заподіяння шкоди потерпілому транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, передбачено здійснення регламентної виплати на користь потерпілої сторони МТСБУ за рахунок централізованих страхових резервних фондів та на умовах, визначених цим Законом (стаття 41 Закону Закону №1909-IX).
За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
З урахуванням викладеного, а також того, що позивач свій процесуальний обов`язок доказування виконав довів належними та допустимими доказами факт завдання відповідачем шкоди потерпілому та її відшкодування позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 3 028 грн 00 коп., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією (а.с. 1).
При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3 028 грн 00 коп..
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,
Цивільний позов моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити повністю.
Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча: