Справа № 727/1848/25
Провадження № 2/727/768/25
10 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Літвінової О.Г.
при секретарі Юрчишиної І.І.
розглянувши в судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та соральної шкоди завданої внаслідок ДТП, -
Встановив:
У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.
В обґрунтуванні вимог посилається на те, що у ОСОБА_3 09.08.2024 року о 14-30 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2101» д.р.н. НОМЕР_1 в м.Чернівці по вул. Краматорській,58, під час руху не переконалась в безпеці, не врахувала дорожньої обстановки, не обрала безпечної дистанції, в результаті чого відбулось зіткнення із автомобілем «Тойота» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був направлений до медичного закладу.
Постановами Шевченківського районного суду м.Черрнівці від 23.09.2024 року у справі 727/8618/24 та від 28.08.2024 року у справі 727/8615/24 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідності за ст. 130 КУпАП та за ст. 124 КУПаП. Обидві постанови набрали законної сили.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент настання ДТП була застрахована в АТ «СК «Інго», пр. що свідчить поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216614822.

Згідно даного полісу, страхувальником виступає відповідач, забезпеченим транспортним засобом автомобіль марки «ВАЗ 2101» д.р.н. НОМЕР_1 . Розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду задану життю та здоров`ю складає 320000 грн., за шкоду заподіяну майну 160000 грн. Франшиза -3200 грн.

Про факт настання ДТП Позивачем було повідомлено в телефонному режимі АТ «СК «Інго» та власну страхову компанію.

З метою підтвердження розміру та вартості відновлювального ремонту, спричиненого транспортному засобу в результаті ДТП Позивач звернувся до експерта для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи транспортного засобу.

Згідно висновку експерта № 54-09-2024 від 15.11.2024 року вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу «Тойота Прадо» д.р.н. НОМЕР_3 , в результаті пошкодження під час ДТП 09.08.2024 року станом на дату виконання експертизи становить 970892,07 грн.

Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди завданої Позивачу внаслідок ДТП, що мало місце 09.08.2024 року, становить:

970892,07 грн. (матеріальний збиток) - 156800,00 грн. (страхове відшкодування) 134081,00 грн. (вартість пошкодженого ТЗ) = 680011,07 грн.

680011,07 грн. вартість невідшкодованого матеріального збитку;

9200,00 грн. сплата за висновок експерта №54-09-24 від 15.11.2024;

3200,00 грн. відшкодування франшизи.

Станом на день подачі позовної заяви, Відповідач жодних грошових коштів Позивачу не відшкодував.

Просив стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , загальну суму 742893,18 грн. (сімсот сорок дві тисячі вісімсот дев`яносто три грн. 18 коп.), які складаються з наступного : невідшкодована матеріальна шкода на суму 680011,07 грн. витрати за висновок експерта на суму 9200,00 грн. відшкодування франшизи на суму 3200, грн.; невідшкодована моральна шкода на суму 24000,00 грн.; відшкодування за надання правничої допомоги на суму 19682,00 грн.;

Ухвалою від 27 лютого 2025 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою від 07 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися надали до суду заяву в якій просили розглянути даний позов без їх участі та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи неодноразово повідомлена про деь та час слухання справи, про поважні причини неявки суд не повідомила, не скористалась своїм право на подання відзиву.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_3 09.08.2024 року о 14-30 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2101» д.р.н. НОМЕР_1 в м.Чернівці по вул. Краматорській,58, під час руху не переконалась в безпеці, не врахувала дорожньої обстановки, не обрала безпечної дистанції, в результаті чого відбулось зіткнення із автомобілем «Тойота» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був направлений до медичного закладу.

Постановами Шевченківського районного суду м.Черрнівці від 23.09.2024 року у справі 727/8618/24 та від 28.08.2024 року у справі 727/8615/24 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідності за ст. 130 КУпАП та за ст. 124 КУПаП. Обидві постанови набрали законної сили.

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент настання ДТП була застрахована в АТ «СК «Інго», пр. що свідчить поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №216614822.

Згідно даного полісу, страхувальником виступає відповідач, забезпеченим транспортним засобом автомобіль марки «ВАЗ 2101» д.р.н. НОМЕР_1 . Розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду задану життю та здоров`ю складає 320000 грн., за шкоду заподіяну майну 160000 грн. Франшиза -3200 грн.

Про факт настання ДТП Позивачем було повідомлено в телефонному режимі АТ «СК «Інго» та власну страхову компанію.

З метою підтвердження розміру та вартості відновлювального ремонту, спричиненого транспортному засобу в результаті ДТП Позивач звернувся до експерта для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи транспортного засобу.

Згідно висновку експерта № 54-09-2024 від 15.11.2024 року вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу «Тойота Прадо» д.р.н. НОМЕР_3 , в результаті пошкодження під час ДТП 09.08.2024 року станом на дату виконання експертизи становить 970892,07 грн.

Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди завданої Позивачу внаслідок ДТП, що мало місце 09.08.2024 року, становить:

970892,07 грн. (матеріальний збиток) - 156800,00 грн. (страхове відшкодування) 134081,00 грн. (вартість пошкодженого ТЗ) = 680011,07 грн.

680011,07 грн. вартість невідшкодованого матеріального збитку;

9200,00 грн. сплата за висновок експерта №54-09-24 від 15.11.2024;

3200,00 грн. відшкодування франшизи.

24000 грн. моральної шкоди та витрати на юридичну допомогу.

Станом на день подачі позовної заяви, Відповідач жодних грошових коштів Позивачу не відшкодував.

Статтям 1187, 1188 ЦКУ передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

Згідно ст. 1192 ЦКУ, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частина 3 пункту 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Стаття 1194 ЦКУ вказує, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц, у якій зроблено висновки, щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Так, у пунктах 55-57 Постанови вказано, що беручи до уваги ст. 1194 ЦКУ, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц).

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу (для страхових компаній), розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст. 988, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідно до чч.1, 2 ст.22 ЦКУ особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо їх застосування, викладений у постанові ВП ВС від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (пп.6870): ст.1191 ЦК та ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст.993 ЦКУ та ст.27 Закону «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому законом №1961-IV (ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 зазначеного закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі ст.993 ЦК та ст.27 закону «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 Верховний Суд підтримав правовий висновок , викладений у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-69 цс15 та зазначив, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виникає обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Страховик за договором обов`язкового страхування відповідає в межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу та франшизи, а за решту безпосередній винуватець.

Відповідно до абзацу 2 п. 12.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи особливості правового регулювання існуючих правовідносин та постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.10.2020 року у справі №755/7666/19, на користь Позивача підлягає до стягнення з Відповідача:

680011,07 грн. вартість невідшкодованого матеріального збитку;

9200,00 грн. сплата за висновок експерта №54-09-24 від 15.11.2024;

3200,00 грн. відшкодування франшизи.

Крім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний Суд України в п.1 Постанови № 4 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

В пункті 9 Постанови № 4 Верховний Суд України звертає увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Через протиправну поведінку Відповідача Позивачу були спричинені моральні страждання у зв`язку з пошкодженням його автомобіля та здоров`я, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя.

В той же час, вимушене, внаслідок ДТП, тривалий час невикористання свого автомобіля в життєвих та побутових питаннях вкрай негативно відобразилось на матеріальних статках Позивача, які значно зменшились, що призвело не тільки до різкого зниження рівня життя в родині, а й до значного приниження його авторитету в сім`ї та по місцю проживання в цілому.

Моральну шкоду Позивач обґрунтовує протиправною поведінкою Відповідача, який винуватий у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, знищенням автомобіля Позивача, через що значно погіршилось якість життя останнього, оскільки порушились усталені життєві зв`язки, через неможливість продовження активного громадського життя, порушився життєвий ритм, через неможливість використовувати в своїх інтересах власного автотранспортного засобу. Крім того, Позивач пережив після транспортної пригоди страх, переляк і переживання за життя своє та своїх рідних, оскільки вони могли отримати також тілесні ушкодження та бути госпіталізовані до лікарні. Позивач практично втратив сон і мав тривалий час пригнічений, нервовий стан.

Вказана моральна шкода не підлягає відшкодуванню зі страховика, в межах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому повинна бути відшкодованою завдавачем шкоди на загальних підставах.

Враховуючи всі обставини, встановлені в судовому засіданні суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача 10000 грн. моральної шкоди.

Позивач просив стягнути з відповідача 19682,00 грн. правничої допомоги.

Крім цього, у зв`язку із ДТП, пошкодженням транспортного засобу та процедурою отримання страхового відшкодування Позивач вимушений був звернутись за правничою допомогою до фахівців, що потягло за собою також вимушені грошові витрати, в тому числі при складанні даної позовної заяви та підготовки до неї.

Так, п. 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з ОСОБА_3 невідшкодовану матеріальна шкода на суму 680011,07 грн., витрати за висновок експерта на суму 9200,00 грн., відшкодування франшизи на суму 3200, грн.; моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.; витрати за надання правничої допомоги на суму 10000,00 грн.;судовий збір в сумі 6800,11 грн., задовольнивши позовні вимоги частково.

На підставі ст. 22, 509, 526, 625, 979, 988, 992, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України та керуючись ст. 4, 12, 13,19, 76-83, 130, 131, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 матеріальну шкоду в сумі 680011,07 грн., витрати за висновок експерта в сумі 9200,00 грн., відшкодування франшизи в сумі 3200, грн.; моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.; витрати за надання правничої допомоги на суму 10000,00 грн.; сплачений судовий збір в сумі 6800,11 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: О.Г.Літвінова