"16" липня 2025 р. Справа № 504/1811/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали заяви про забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ТОВ «Фінансова компанія АЛАНД» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301; ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача: приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансова компанія АЛАНД», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача: приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В.

Одночасно з цивільним позовом подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 09.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрованим в реєстрі за номером №5825, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 09.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №5825 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в розмірі 18849,78 грн.

На виконання вказаного виконавчого напису нотаріусу приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження № 64976148, яке станом на момент звернення до суду не завершено, виконавцем продовжується вчинення примусових дій з виконання виконавчого документа шляхом стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів.

Оскільки, на переконання заявника, виконавчий напис №5825 від 09.03.2021 року здійснено з явними та численними порушеннями чинного законодавства, то нею подано цивільний позов до стягувача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, оскільки виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні, то з метою недопущення стягнення грошових коштів з заявника на підставі спірного виконавчого напису, який у подальшому може бути скасований, ОСОБА_2 просила вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також ускладнить поновлення її прав та інтересів у випадку прийняття рішення на її користь.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову відповідає вимогам щодо форми та змісту, передбаченим ст. 151 ЦПК України. Підстави для залишення заяви про забезпечення позову без розгляду відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У Постанові КЦС ВС від 14.06.2021 року у справі № 308/8567/20 зроблено висновок, що системне тлумачення частини першої статті 153, частини тринадцятої статті 158, частини першої статті 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову; у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, процесуальним законодавством передбачена можливість суду здійснення розгляду заяви про забезпечення позову до вирішення питання про відкриття провадження, зокрема, у випадку коли заява про забезпечення позову подається одночасно з позовною заявою.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що заява про забезпечення позову подана одночасно з пред`явленням позовної заяви, зважаючи на заявлені підстави забезпечення позову, характер та обсяг доказів, доданих до заяви про забезпечення позову, характер та вид заявлених засобів забезпечення позову, суд доходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 4 ППВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 встановлюється, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження N 14-729цс19) вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження N 14-88цс20) зазначено, що "умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

Судом встановлено, що 09.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №5825 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в розмірі 18849,78 грн.

ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» звернулася до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. з заявою про примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису.

29.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису. Виконавчому провадженню присвоєно № 64976148.

Як вбачається з копій постанов, долучених до заяви про забезпечення позову, в межах виконавчого провадження № 64976148 визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, прийнято рішення про стягнення з боржника основної винагороди, звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, вчинено інші дії з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

Шляхом доступу до відкритих відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження (веб-доступ - https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) судом встановлено, що станом на момент надходження заяви про забезпечення позову виконавче провадження № 64976148, відкрите приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. на виконання виконавчого напису № 5825 від 09.03.2021 року, не завершено, продовжують вчинятися примусові дії щодо виконання зазначеного виконавчого документа.

З урахуванням вищевикладеного судом встановлено, що на момент надходження заяви про забезпечення позову продовжується вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 5825 від 09.03.2021 року, який заявник вважає протиправним, таким, що не підлягає виконанню. Продовження примусового виконання спірного виконавчого напису може створити суттєву перешкоду у виконанні судового рішення про задоволення позовних вимог, у разі його ухвалення, а також перешкоду в ефективному захисті прав ОСОБА_2 , за захистом яких вона звернулася.

У Постанові КЦС ВС від 12.01.2022 року у справі № 568/525/21 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист ОСОБА_4 своїх прав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо зупинення стягнення за виконавчим написом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розглядаючи вказану заяву, суд не вирішує заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання по суті заявлених у ній вимог.

Підстави для вжиття заходів зустрічного забезпечення відповідно до положень ст. 154 ЦПК України відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150, 151, 154 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 5825 від 09.03.2021 року задовольнити.

Зупинити виконання (стягнення) за Виконавчим написом від 09.03.2021 року № 5825, вчиненим приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія АЛАНД» заборгованості у розмірі 18849,78 грн., до розгляду судом позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заборонити відповідачу та/або іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на виконання виконавчого напису нотаріуса № 5825 від 09.03.2021 року, до розгляду судом позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Копію ухвали направити заявнику, особам, яких стосуються заходи забезпечення позову та приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Мельнику Ю.А. - для виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя О.В. Рукас