23 червня 2025 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі
головуючого судді - Галінської В.В.
секретар судового засідання - Швед Н.В.
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-
В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала зазначена справа.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2025 року позов - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів, із 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які сплачуються на підставі Договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 21 травня 2018 року (посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онофрейчук С.Й., реєстровий №1550). Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частину усіх видів заробітку і доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн .

30 травня 2025 на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 Штогрін Вікторії Святославівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В поданій заяві, зазначає, що 28 листопада 2024 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Скорпіон» було укладено договір про надання правничої допомоги №28/11 долучено до позовної заяви при зверненні до суду. У межах укладеного договору та на його підставі, за розпорядженням голови об`єднання Давидюка М.М. повноваження на наданню правової допомоги позивачу покладені на адвоката Штогрін В.С..Сторонами узгоджено, що вартість правничої допомоги Клієнту становить 9000,00 грн.. Оскільки вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. А відтак її витрати на професійну допомогу підлягають стягненню із відповідача пропорційно до задоволених вимог позову. Позов задоволено частково та змінено спосіб стягнення аліментів, стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу, а відтак до стягнення із ОСОБА_2 підлягає пропорційна до задоволених позовних вимог частина витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу в розмірі -7 500,00 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , та її представник Штогрін В.С.. не з`явились. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд про стягнення судових витрат у відсутність сторони позивача та представника. Заяву підтримує в повному обсязі, просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 судове засідання не з`явились, представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд заяви без участі відповідача та представника. 09.06.2025 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В клопотанні зазначає: Згідно ст.. 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплати у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорі, рахунків тощо). Згідно з ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з : 1) складністю справи та вконаних адвокатом робіт (надання послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи дя сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тож прцесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність. огрунтованість , розумність і спвмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та занчення справи для сторін. В питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто врахувати висновки Об`єднаної Палати Верховного суду у справі №922/445/19, в якому серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу. які підлягають розподілу , можливе виключно на підставі клопотанняіншої сторони щодо неспівмірності завлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на ппринципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову лопомогу, що підлягають розподіу, з власної ініціативи. Таким чином, Сторони договору про надання правничої допомоги дійсно вільні у самостійному визначенні розміру гонорара адвоката за надання відповідних послуг. Водночас, вирішуючи питання про розподіл таких судових витрат суд зобов`язаний перевірити докази на підтвердження розміру таких витрат та оцінити їх на предмет співмірності та обгрунтованості. Враховучи викладене, вважають, що розмір заявлених Позивачем витрат на правничу допомогу є істотно завищеним. У зв"язку з цим, просять Суд під час ухвалення рішення зменшити розмір витрат Відповідача на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторониами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшовнаступного висновку.

За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконанняр ішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 1,2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюєтьсяз гідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірнимі з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, що буде понесена позивачем надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги №28/11 від 28 листопада 2024 року, що укладений між ОСОБА_1 , та Адвокатським об`єднанням «Скорпіон» в особі голови об`єднання Давидюка Михайла Миколайовича, повноваження кого підтверджуються Статутом об`єднання. Сторонами узгоджено, що вартість, що вартість правничої допомоги Клієнту становить 9 000,00 гривень.

Відповідно до Договору було узгоджено, щ правнича допомога надається адвокатом у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Для належного виконання договору Клієнтом замовляється наступний вид домопоги: - повний правовий супровід цивільного спору під час його вирішення судом першої інстанції; - ознайомлення з матеріалами справи; - формування та узгодження правової позиції з Клієнтом; - складення та подання до суду позовної заяви, заяв по суті справи та інших документів правового характеру; - здійснення представництва, що полягає у забезпеченні реалізації прав і обов`язків Клієнтів під час здійснення цивільного судочинства по вирішенню спору в суді першої інстанції; - надання правових консультацій Клієнту з приводу замовленого ним виду правничої допомоги. Визначаючи розмір гонорару сторони договору враховуватимуть значимість спору для Клієнта, ціну заявленого позову, складність роботи що має бути виконана Адвокатом, не типовість спору та кваліфікацію і досвід Адвоката. Визначений сторонами гонорар має бути оплачено в строк встановлений в рахунку на оплату, однак в будь-якому разі до моменту звершення розгляду справи в суді першої інстанції. Правничу допомогу від імені Адвокатського об`єдання надає адвокат (адвокати) на підставі ордеру про надання правничої допомоги, виданого у межах та на підставі цього договору. Копією Акту від 29 травня 2025 року про виконання договору №28/11 від 28 листопада 2024 р. стверджується обсяг наданої адвокатом правничої допомоги та загальна вартість наданих адвокатом послуг, яка складає 9 000,00 грн. Оплата наданих послуг проводиться протягом 5-ти днів після підписання Сторонами цього Акту, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Відповідно до копії квитанції від 28.11.2024 року Матасюком А.А. , фактичним платником ОСОБА_1 сплачено за надану правничу допомогу за договором №28/11 від 28.11.2024 року 9000,00 грн.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Однією з основних засад (принципів) цивільногосудочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).

У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судовихв итрат суд враховує:

1) чипов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахування мціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторонни щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат:1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс протии Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова протии Болгарії" та "Єчюс протии Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" протии України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процессуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чибули вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, від 12 січня 2022 року у справі № 918/548/21).

Європейський суд з прав людини зазначає, що присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України, заява № 19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача ОСОБА_2 . Розмір витрат, про стягнення яких просить заявник, на думку суду, є завищеним, а тому, зважаючи на те, що дана цивільна справа є справою незначної складності, обсяг наявних у ній матеріалів є не великим, підготовка документів у даній справі не потребувала значного часу та великої кількості аналітичної роботи. Тому зменшення судом суми відшкодування витрат на правничу допомогу до 3000 гривень відповідатиме принципу розумності та реальності витрат, буде справедливим щодо іншої сторони спору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 270, п.3 Розділу ХII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 Штогрін Вікторії Святославівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені позивачем на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

Суддя -