ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/6062/25
№ провадження 2-н/646/1211/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2025 місто Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Іщенко О. В., розглянувши матеріали заяви про видачу судового наказу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» в особі представника Гілєвич Олени Сергіївни до ОСОБА_1 про стягнення на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшли матеріали заяви Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» в особі представника Гілєвич О. С. до ОСОБА_1 про стягнення на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованості, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 за спожиту електричну енергію за період з 01.09.2022 по 01.02.2025 у розмірі 15823,52 гривень.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 3) частини першої статті 161 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до пункту 6) частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктом 1) частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому такому праву кореспондує визначений пунктом 5) частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із пунктом 13. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Окрім того, пункт 9. зазначеної Постанови орієнтує суди на те, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як убачається з матеріалів заяви про видачу судового наказу, Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» заявило вимогу про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження заявленої вимоги представник Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» долучив до матеріалів заяви про видачу судового наказу розрахунок основного боргу ОСОБА_1 за електроенергію, що виникла за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради боржниця ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що боржниця ОСОБА_1 , є власницею або зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3 , а відтак повинна нести витрати з її утримання і обслуговування.

Відповідно до пункту 8) частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки не убачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно із частиною першою статті 166 Цивільного процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до частини другої статті 164 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись пунктом 8) частини першої статті 165 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Харківенергозбут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованості, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 за спожиту електричну енергію за період з 01.09.2022 по 01.02.2025 у розмірі 15823,52 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О. В. Іщенко