Справа № 344/4036/25
Провадження № 22-ц/4808/1083/25
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2025 року, постановлену судом в складі головуючого судді Антоняка Т. М. у м. Івано-Франківськ, повний текст складено 04 червня 2025 року, у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіг Василя Васильовича про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця,

в с т а н о в и в:

06 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, просила:

-визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіг Василя Васильовича по виконавчому провадженню № НОМЕР_4, у зв`язку з ігноруванням її клопотання від 25.02.2025 року по виконавчому провадженню № НОМЕР_4 та невинесенням державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, а також не внесенням державним виконавцем подання в Івано-Франківський міський суд щодо визначення частки майна боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 в транспортному засобі марки «ВАЗ» модель «211540», 2008 року випуску, V1N код: НОМЕР_2 ;

-зобов`язати головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіг Василя Васильовича усунути порушення по виконавчому провадженню № НОМЕР_4 та зобов`язати державного виконавця: винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 , у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, у зв`язку з наявністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці; внести подання в Івано-Франківський міський суд щодо визначення частки майна боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 в транспортному засобі марки «ВАЗ» модель «211540», 2008 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 .

В обґрунтування скарги зазначала, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 квітня 2024 у справі № 344/10357/23 задоволено повністю її позовні вимоги, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 174 192 грн за період часу з 01.02.2020 року по 30.11.2022 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 21 серпня 2024 року Івано-Франківським апеляційним судом винесена постанова у справі № 344/10357/23, якою апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 16.04.2024 року у справі № 344/10357/23 без змін. 20 січня 2025 року головним державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіг В.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Скаржниця зазначала, що за час перебування у шлюбі з боржником ОСОБА_2 ними 17.01.2009 року набуто у спільну сумісну власність транспортний засіб марки «ВАЗ» модель «211540», 2008 року випуску.

25 лютого 2025 року нею на адресу головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіг В.В. подано клопотання по виконавчому провадженню № НОМЕР_4, у якому вона просила: 1) винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, у зв`язку з наявністю у боржника заборгованості зі стати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці; 2) на підставі ст. 443 ЦПК України внести подання в Івано-Франківський міський суд щодо визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у транспортному засобі марки «ВАЗ» модель «211540», 2008 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 ; 3) видати довідку, у якій зазначити інформацію про те, яка сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 березня 2025 року стягнута в її користь з боржника ОСОБА_2 по виконавчому провадженню № НОМЕР_4.

03 березня 2025 року виконавчою службою в її користь, на підставі розпорядження № НОМЕР_4 від 0303.2025 року, перераховано 3 319 гривень.

З дня відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 виконавчою службою стягнута лишень сума грошей, яка становить 1,9 % від суми стягнення, розмір якої 174192 грн, яка навіть не покриває одного місяця сплати аліментів на утримання дітей.

Незважаючи на те, що сукупний розмір заборгованості боржника перевищує за період часу з 01.02.2020 року по 30.11.2022 року суму відповідних платежів аж понад 33 місяці, державний виконавець ігнорує її інтереси, ефективно та своєчасно не вчиняє виконавчі дії, що свідчить про ігнорування державним виконавцем вимог чинного законодавства України - частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», пункту «2» абзацу першого частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини першої статті 443 ЦПК України, що проявляється в невинесенні постанови про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, а також не внесенні подання в Івано-Франківський міський суд щодо визначення частки майна боржника ОСОБА_2 в транспортному засобі марки «ВАЗ» модель «211540», 2008 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 .

04 березня 2025 року державний виконавець Батіг В.В. у приміщенні Івано-Франківського ВДВС відмовив у винесенні постанови про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, а також у внесенні подання в суд щодо визначення частки майна боржника ОСОБА_2 в транспортному засобі марки «ВАЗ» модель «211540», 2008 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 . Тому вважала бездіяльність державного виконавця неправомірною.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2025 року скаргу задоволено частково.

Зобов`язано головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіга В.В. внести подання в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області щодо визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у транспортному засобі марки «ВАЗ», модель «211540», 2008 року випуску.

В решті відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 безпосередньо до апеляційного суду подала апеляційну скаргу, вважає, що суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, внаслідок їх неправильного дослідження та оцінки.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 16.04.2024 року ухвалено рішення у справі №344/10357/23, яким позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто в користь ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 174 192 грн. за період часу з 01.02.2020 року по 30.11.2022 року на утримання неповнолітніх дітей. Після набрання рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.04.2024 року у справі №344/10357/23 законної сили, судом першої інстанції було видано виконавчий лист по справі №344/10357/23. 20 січня 2025 року головним державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Батігом В.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4 на підставі заяви та виконавчого листа по справі №344/10357/23. Тобто, виконавче провадження № НОМЕР_4 відкрито на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 16.04.2024 року у справі №344/10357/23, згідно якого з ОСОБА_2 стягується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 174 192 грн. за період часу з 01.02.2020 року по 30.11.2022 року на утримання дітей. Тому, висновок суду про те, що у державного виконавця відсутні підстави для встановлення (обчислення) сум, періодів та/або тривалості заборгованості зі сплати аліментів не відповідають обставинам справи №344/4036/25, зокрема письмовим доказам, які знаходяться в матеріалах справи.

Скаржник вказує, що станом на 18.06.2025 року сплачено заборгованість в розмірі 45844,60 гривень, а сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів у боржника по виконавчому провадженню НОМЕР_4 перевищує суму відповідних платежів за 24 місяці, і є беззаперечною правовою підставою для винесення державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості в повному обсязі.

На підставі викладеного апелянт просить винести постанову, якою скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 червня 2025 року в частині відмови в задоволенні вимог скарги про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця та зобов`язання державного виконавця винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, та ухвалити в даній частині нове рішення, яким:

а)визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіг В.В. по виконавчому провадженню НОМЕР_4, у зв`язку з ігноруванням клопотання від 25.02.2025 року по виконавчому провадженню НОМЕР_4, та не винесенням державним виконавцем постанови про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, а також не внесенням державним виконавцем подання в Івано-Франківський міський суд щодо визначення частки майна боржника в транспортному засобі марки «ВАЗ» модель «211540», 2008 року випуску, VIN код: НОМЕР_3 ;

б) зобов`язати головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіг В.В. усунути порушення по виконавчому провадженню НОМЕР_4, та зобов`язати державного виконавця винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, у зв`язку з наявністю у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Футерко В.Л. подав відзив на апеляційну скаргу, адже вважає її безпідставною.

Вказує, що обставини існування заборгованості зі сплати аліментів за укладеним сторонами договором між батьками про сплату аліментів на дітей від 14 грудня 2018 р., яка була нарахована за понад 4 місяці, в даному випадку оцінюються скаржником суб`єктивно та на власний розсуд. Разом з тим, такі обставини могли б бути підставою для застосування державним виконавцем до боржника тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами лише у прямо передбаченому законом випадку. Відтак, у державного виконавця були відсутні правові підстави для обчислення заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася поза межами цього виконавчого провадження та до моменту його відкриття.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2025 року залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.

Сторони до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, заперечення проти апеляційної скарги представника боржника ОСОБА_2 - адвоката Футерка В.Л., вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, вимоги та доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ураховуючи, що ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2025 року оскаржується в частині відмови у вимогах скарги, то відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України в частині задоволених вимог ухвала суду в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14 грудня 2018 року між ОСОБА_2 як Платником та ОСОБА_1 як Одержувачем був укладений Договір між батьками про сплату аліментів на дітей, нотаріально посвідчений, за умовами якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 бажають встановити розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до моменту досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів за період з 01 лютого 2020 року по 30 листопада 2022 року на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 174 192 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн .

Відповідно до постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2024 року залишено без змін.

30.09.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , заборгованість зі сплати аліментів за період з 01 лютого 2020 року по 30 листопада 2022 року на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 174 192,00 грн (сто сімдесят чотири тисячі сто дев`яносто дві гривні нуль копійок).

Постановою головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіг В.В. від 20.01.2025 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 про примусове виконання виконавчого листа, виданого 30.09.2024 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області.

Постановою головного державного виконавця Батіг В.В. від 29.01.2025 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_2 .

Постановою головного державного виконавця Батіг В.В. від 29.01.2025 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 .

Постановою головного державного виконавця Батіг В.В. від 29.01.2025 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 .

25.02.2025 стягувач ОСОБА_1 звернулася з клопотанням до головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіг В.В., у якому просила: 1) винести постанову про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_1 у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, у зв`язку з наявністю у боржника заборгованості зі стати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці; 2) на підставі ст. 443 ЦПК України, внести подання в Івано-Франківський міський суд щодо визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у транспортному засобі марки «ВАЗ» модель «211540», 2008 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 ; 3) видати довідку, в якій зазначити інформацію про те, яка сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 березня 2025 року стягнута в мою користь з боржника ОСОБА_2 по виконавчому провадженню № НОМЕР_4.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у транспортному засобі марки «ВАЗ», модель «211540», 2008 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 , у межах виконавчого провадження є доцільним, враховуючи наявність виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду щодо боржника ОСОБА_2 .. Такий захід спрямований на забезпечення виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2024 у справі № 344/10357/23. Відтак, звернення державного виконавця з поданням щодо визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у транспортному засобі марки «ВАЗ», модель «211540», 2008 року випуску, VIN код: НОМЕР_2 , сприятиме виконанню рішення суду. Однак у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 відсутні підстави для застосування до боржника ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки у державного виконавця відсутні підстави для встановлення (обчислення) сум, періодів та/або тривалості заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася поза межами цього виконавчого провадження та до моменту його відкриття.

Колегія суддів приходить до наступного висновку.

Стаття 129-1Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення закріплене у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція).

Виконання судового рішення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 у справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За приписами частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40 рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «HORNSBY v. GREECE»).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено особливий порядок дій, метою яких є створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При цьому вказані у цій статті обмеження будуть вважатись такими, що застосовані із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі, коли таке рішення буде вмотивоване державним виконавцем у відповідних постановах належним чином.

За правилами Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №454/586/20 (провадження №61-7359св21).

Частиною десятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

У постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №639/1140/18-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі №635/11120/13-ц, від 09 лютого 2021 року у справі № 553/1952/13-ц, від 31 березня 2021 року у справі №644/5974/18 вказано, що підставами для винесення постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону №1404-VIII, є саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

По справі встановлено, що рішення суду, яким зобов`язано ОСОБА_2 сплатити заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 174 192 грн за період часу з 01.02.2020 року по 30.11.2022 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ., ухвалено судом 16 квітня 2024 року, законної сили рішення суду набрало 22 серпня 2024 року, а виконавчий лист на виконання цього рішення виданий судом 30 вересня 2024 року. Постановою головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіга В.В. від 20 січня 2025 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 про примусове виконання виконавчого листа, виданого 30 вересня 2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області.

Таким чином по даній справі для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості по аліментах розпочинається із дня пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, а саме із 20 січня 2025 року та за умови перевищення сукупного розміру заборгованості по аліментах суми відповідних платежів за чотири місяці.

Як зазначено судом першої інстанції, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2024 року у справі № 344/10357/23 з ОСОБА_2 на користь скаржниці стягнуто заборгованість зі сплати аліментів за період з 01 лютого 2020 року по 30 листопада 2022 року, тобто за період, який тривав до відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав у державного виконавця для встановлення (обчислення) сум, періодів та/або тривалості заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася поза межами цього виконавчого провадження та до моменту його відкриття, і загальна сума якої визначена судовим рішенням.

Таким чином, у головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіг В.В. відсутні законні підстави для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини 9 статті 71 цього Закону України «Про виконавче провадження» до ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № НОМЕР_4, а саме застосування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Установивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відповідність дій і рішень головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батіг В.В. вимогам закону та безпідставність в цій частині вимог заявника.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги щодо оскарження ухвали суду в частині відмови у вимогах скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 липня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

В.М. Луганська