УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 , через представника - адвоката Кишеню Володимира Сергійовича з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення страхового відшкодування.

Вказану позову заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» - 01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33, що відноситься до адміністративної території Шевченківського району м. Києва.

Згідно ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

За змістом позовної заяви, ДТП сталася на перехресті вулиць Братиславської та Крайньої в м. Києві, які розташовані в Деснянському районі м. Києва.

Отже, за правилами ч. 2 ст. 27 та ч. 6 ст. 28 ЦПК України, вимоги позивачів до відповідача територіально не підсудні Дніпровському районному суду міста Києва.

При цьому з позовної заяви не вбачається обрання позивачем альтернативної підсудності даної справи.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги місцезнаходження відповідача, суд приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 27, 28, 31, 260, 353, 354 ЦПК України -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення страхового відшкодування - передати за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м.Київ, вул. Дегтярівська, 31-А).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: