КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/824/1018/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
УХВАЛА

16 липня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Неведомського Вадима Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з даним позовом, в якому просила визнати спільним майном подружжя автомобілі «MERCEDES-BENZ SPRINTER211 CDI», 2005 року випуску, колір білий, дата державної реєстрації 14 серпня 2009 року, вартістю 231 822,00 грн та «HONDA CIVIC», 2013 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 , дата державної реєстрації 01 червня 2017 року, вартістю 441 960,00 грн; припинити право спільної сумісної власності подружжя на зазначені автомобілі та визнати за відповідачем право власності на них; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості частини спірних автомобілів в загальному розмірі 452 802,00 грн, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року позов задоволено частково. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини автомобіля «HONDA CIVIC», 2013 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 131 500,00 грн, компенсацію вартості частини автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 211 CDI», 2005 року випуску, колір білий, д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 231 822,00 грн, а всього 363 322,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 5356,25 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

31 січня 2025 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Неведомським В.О. подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій представник позивачки просить стягнути з відповідача на користь позивачки понесені останньою судові витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн, оскільки зазначене питання не було вирішено судом при постановленні рішення.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 24 071,58 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, з апеляційною скаргою в інтересах відповідача ОСОБА_2 звернувся його представник - адвокат Кушнір С.Б., який, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 27 січня 2025 року та додаткове рішення від 05 лютого 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_2 його представником - адвокатом Кушніром Сергієм Борисовичем, задоволеночастково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року змінено в частині розподілу судових витрат, зазначивши, що до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 3633,22 грн.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 лютого 2025 року залишено без змін.

07 липня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Неведомський В.О. подав до Київського апеляційного суду за допомогою сиситеми «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що представництво інтересів позивача у даній справі в Київському апеляційному суді здійснював адвокат Неведомський В.О. на підставі Договору № 16/01-23 про надання правової допомоги від 16 січня 2023 року; додаткової угоди № 2 від 30 грудня 2024 року про поновлення договору; ордеру адвоката та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на Неведомського В.О.

Додатковою угодою № 1/12 від 09 квітня 2025 укладеною до Договору, сторонами було визначено суму гонорару адвоката за розгляд справи № 754/13989/23 в Київському апеляційному суді, у фіксованому розмірі - 20 000,00 грн.

Звертає увагу на те, що у відзиві на апеляційну скаргу та до судових дебатів сторона позивача заявляла про попередній розмір витрат на правничу допомогу, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи № 754/13989/23 в Київському апеляційному суді у фіксованому розмірі 20 000,00 грн, докази несення яких будуть надані у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України за наслідками розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи поданої заяви, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №908/574/20, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №911/2130/21).

Щодо подання доказів на підтвердження розміру витрат, колегія суддів звертає увагу, що вказівка у частині 1 статті 246 ЦПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині.

Отже, з огляду на вимоги частини 8 статті 141 ЦПК України, заявник мав до закінчення судових дебатів у справі у відзиві на апеляційну скаргу зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору, та повідомити про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи й подати відповідні докази (що існують на день ухвалення рішення по суті спору) понесених ним витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів.

Відповідно до матеріалів, у поданому 17 квітня 2025 року відзиві на апеляційну скаргу адвокат Неведомський В.О. в інтересах ОСОБА_1 зазначав попередній розмір витрат на правничу допомогу та вказував, що докази несення яких будуть надані у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України за наслідками розгляду справи.

Зі змісту додаткової угоди №1/12 до Договору про надання правової допомоги №16/01-23 від 16.01.2023р., підписаної ОСОБА_1 та адвокатом Неведомським В.О. 09 квітня 2025 року, вбачається, що сторони погодили фіксовану вартість послуг - 20 000, 00 грн, які надаються адвокатом, незалежно від наслідків розгляду справи та витраченого адвокатом часу та обсягу наданих послуг.

Між тим, звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення, заявник не вказав на обставини, які свідчать про поважність причин неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачкою витрат, до закінчення судових дебатів у справі з урахуванням того що розмір таких витрат є фіксованим та не залежав від часу, витраченого адвокатом та наслідків розгляду справи.

Отже, всупереч положенням ст. 246 ЦПК України, заявник не повідомив суд про причини, які унеможливлюють надання доказів на підтвердження понесених витрат до закінчення судових дебатів.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Неведомського В.О. про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу, оскільки заява не містить обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Неведимського Вадима Олексійовича про ухвалення додаткового рішеннязалишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар