Провадження №2/760/36/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Омельяненко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві за правилами спрощеного провадження з викликом сторін справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідачів на свою користь відповідно до часток у праві власності на квартиру заборгованість по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01.06.2012 по 01.06.2015 в сумі 18194,63 грн., в тому числі: 12054,57 грн. - основного боргу; 5653,74 грн. - індексу інфляції; 486,32 грн. - 3% річних та судові витрати в сумі 1378 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачам на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Зазначає, що вищезгадана квартира є двокімнатною.

Також зазначає, що між позивачем і відповідачами існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, проте відповідачі не сплатили своєчасно і в повному обсязі плату за утримання житла та плату за користування житловими послугами, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість.

З урахуванням наведеного, просить задовольнити позовні вимоги.

28.12.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А.

03.01.2017 судом було зроблено запит щодо місця реєстрації відповідачів.

03.02.2017 до суду надійшла відповідь про реєстрацію місця проживання відповідачів, з якої вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 14.02.2017 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

29.08.2017 до суду відповідачем ОСОБА_1 подано заперечення проти позову. Вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що договір з позивачем не укладав, на момент виникнення заборгованості був неповнолітнім, за нього сплачувала мати, а іншу повинен був сплачувати батько, який цього не робив, що підтверджується квитанціями.

Також зазначив, що власником квартири є батько, а він лише зареєстрований у ній. Просить відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши в своїй позовній заяві про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечував.

У судове засіданні відповідачі не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.

У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.19 Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статтями 20, 21 Закону визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості.

Договір між позивачем та відповідачами на утримання будинку та прибудинкової території не укладався, однак відповідачам відповідні послуги надавались, а відтак одержувались і споживались останніми.

Між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та відповідачами встановились фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого рахунку на сплату за житлово-комунальні послуги.

Відповідачі є споживачами комунальних послуг, відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" договором є усна чи письмова угода між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за якими здійснюється купівля-продаж, робота та послуги. Письмова угода може оформлятися квитанцією, товарним чи касовим чеком або іншими документами. Отже, рахунок на сплату житлово-комунальних послуг містить всі істотні умови договору, а саме: ціну договору, реквізити сторін, найменування послуг та їх вартість, тощо.

Тобто, відсутність відповідного письмового договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для відмови у стягненні заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами.

З огляду на викладене, суд вважає, що відсутність укладеного між сторонами письмового договору, не звільняє відповідачів від сплати виниклої заборгованості за спожиті послуги на підставі ч.2 ст.642 ЦК України.

Крім того, відповідачами не надано жодних доказів, що вони зверталися з вимогою до позивача відключити їх від надання централізованих комунальних послуг, а також до інших виконавців та надавачів комунальних послуг.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Згідно ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 20).

Відповідно до "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем (п. 18 Правил).

Згідно п.8 "Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач ОСОБА_1 у поданому відзиві зазначив, що у період за який виникла заборгованість він був неповнолітнім, оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину, то матір`ю частково здійснювалася оплата комунальних послуг за його частину.

Так вбачається, що борг виник за період з 01.06.2012 по 01.06.2015, відповідач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , повнолітнім став 15.03.2015.

Як вбачається з доданих до матеріалів справи квитанцій за указаний період сплачено матір`ю ОСОБА_1 за його частину суму в розмірі 5262,18 грн.

Тобто судом встановлено, що відповідачем-власником квартири ОСОБА_2 не здійснювалася оплата за житлово -комунальні послуги та послуги з утримання житла у належному розмірі, а виходячи з вимог закону покладення даного обов`язку на особу, яка була неповнолітньою є незаконним.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що у відповідачів за період з 01.06.2012 по 01.06.2015 наявна заборгованість в сумі 18194,63 грн., в тому числі: 12054,57 грн. - основного боргу; 5653,74 грн. - індексу інфляції; 486,32 грн. - 3% річних та судові витрати в сумі 1378 грн.

Нарахування 3% річних та інфляційної складової суми боргу узгоджується з вимогами ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів проти позову та на спростування спірної заборгованості.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача, а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі в сумі 18194,63 грн., в тому числі: 12054,57 грн. - основного боргу; 5653,74 грн. - індексу інфляції; 486,32 грн. - 3% річних та судові витрати в сумі 1378 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, ст.ст.156, 162,179 ЖК України, ст.ст. 11, 509, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути в ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (м. Київ, вул. Левка Мацієвича, 6, ) заборгованість по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01.06.2012 по 01.06.2015 в сумі 18194,63 грн., в тому числі: 12054,57 грн. - основного боргу; 5653,74 грн. - індексу інфляції; 486,32 грн. - 3% річних та судовий збір в сумі 1378 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.А. Усатова