ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/821/1032/25Головуючий по 1 інстанції
Справа № 712/1505/25 Категорія: 302090000 Стеценко О.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., Гончар Н.І.,

учасники справи:

позивач Черкаська міська рада,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу Черкаська міська рада,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської міської ради на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2025 року (у складі судді Стеценко О.С.) у справі за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року Черкаська міська рада звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 100906,40 грн, пеню у розмірі 6844,58 грн та витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.08.2011 між Черкаської міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу). Предметом зазначеного договору є грошове зобов`язання по оплаті за фактичне користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з пунктом 12 договір діє з дати його реєстрації в управлінні земельних ресурсів та землеустрою Департаменту архітектури, будівництва та землеустрою Черкаської міської ради до дати державної реєстрації документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою, за умови повної сплати суми, зазначеної в пунктах 7 та 8 договору.

Відповідно до пункту 7 договору відповідач зобов`язався сплатити позивачу кошти в розмірі 4062,90 грн за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за період з 25.06.2010 по 31.05.2011 протягом 6 місяців, рівними частинами по 677,15 грн щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним. 30.10.2023 сторони уклали зміни до договору, згідно з якими відповідач зобов`язується сплатити кошти у розмірі 8927,32 грн за період користування земельною ділянкою з 01.07.2017 по 31.12.2021, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на вказаний у змінах розрахунковий рахунок. Свої зобов`язання за договором відповідач виконував не у повному обсязі, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.03.2025 позов Черкаської міської ради задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Черкаської міської ради заборгованість за договором у розмірі 100906,40 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведено укладення договору між сторонами, відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості за користування земельною ділянкою, наданий Черкаською міською радою, та не надано доказів сплати.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені, суд першої інстанції зазначив, що згідно з Законом України «Про правовий режим воєнного стану» на території України діє воєнний стан, а тому на підставі п. 129.9.7. Податкового кодексу України позивач не мав права нараховувати відповідачу пеню.

Не погоджуючись частково з таким рішенням суду, Черкаською міською радою було подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.03.2025 в частині відмови у стягненні пені в розмірі 6844,58 грн та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування зазначає, що ні цивільним, ні податковим законодавством України не встановлено мораторій на нарахування пені за несвоєчасне внесення плати за користування земельними ділянками комунальної власності в період дії воєнного стану, а тому положення договору, що передбачають відповідальність у вигляді нарахування пені за прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають застосуванню.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Згідно з пунктом 3 частини 6 цієї статті для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 13 травня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 10.08.2011 між Черкаською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі Землекористувач) укладено договір про відшкодування збитків (неодержаного доходу), відповідно до якого Землекористувач погоджується, що з 25.06.2010 він використовує земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з порушенням вимог статей 125, 126, 206 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 7 Договору Землекористувач погодився добровільно відшкодувати збитки протягом шести місяців кошти у сумі 4062,90 грн рівними частинами по 677,15 грн щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним, за період з 25.06.2010 по 31.05.2011.

Пунктом 8 Договору визначено місячну плату за користування земельною ділянкою з 01.06.2011 у сумі 1123,00 грн.

Пунктом 11 Договору передбачено стягнення пені за несвоєчасне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Згідно з пунктом 12 Договору договір діє з дати його реєстрації в управлінні земельних ресурсів та землеустрою Департаменту архітектури, будівництва та землеустрою Черкаської міської ради до дати державної реєстрації документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою, за умови повної сплати суми, зазначеної в пунктах 7 та 8 договору.

30.10.2023 Землевласник Черкаська міська рада та Землекористувач фізична особа?підприємець ОСОБА_1 уклали зміни до договору від 10.08.2011 № 443 відповідно до яких:

1. Доповнено пункт 7 Договору абзацом 2 наступного змісту: «Землекористувач погоджується добровільно, без розгляду питання в суді, сплатити за час фактичного користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею для нарахування плати 618,7 кв.м., кошти в сумі 8927,32 грн до 10 числа місяця, наступного за звітним, на розрахунковий рахунок: UA0023759, одержувач платежу: ГУК у Черк.обл./тг.м.Черкаси/код бюджетної класифікації: 24062200, , банк: Казначейство України (ЕАП), за період з 01.07.2017 по 31.12.2021».

2. Викласти пункт 8 Договору в наступній редакції: «З 01.01.2022 щомісячна плата за користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею для нарахування плати 618,7 кв.м., становить 2734,36 грн та сплачується Землекористувачем до 10 числа місяця, наступного за звітним на розрахунковий рахунок: UA0023759, одержувач платежу: ГУК у Черк.обл./тг.м.Черкаси/код бюджетної класифікації: 24062200, , банк: Казначейство України (ЕАП).».

3. Викласти пункт 9 Договору в наступній редакції: «В разі проведення щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, внесення інших змін на підставі вимог діючого законодавства, а також в разі будь-яких змін Черкаською міською радою розмірів плати за землю та нормативної грошової оцінки, що діють в м. Черкаси, розмір грошової оцінки земельної ділянки та розмір щорічної плати за земельну ділянку змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору.

Землекористувач бере на себе обов`язок уточнення зміни розмірів плати за земельну ділянку та банківських реквізитів через фінансові та податкові органи на місцях».

З розрахунків збитків, наданих позивачем, вбачається, що за період фактичного користування земельною ділянкою з 25.06.2010 по 21.09.2010 плата складає 1222,61 грн, за період з 22.09.2010 по 31.05.2011 2840,29 грн, за період з 01.07.2017 по 16.07.2018 20758,01 грн, за період з 17.07.2018 по 31.12.2021 103217,97 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості від 07.01.2025 № 14/04.2-07, виданого Департаментом фінансової політики Черкаської міської ради, за період з січня 2011 року по грудень 2024 року нараховано орендну плату в сумі 327278,68 грн, відшкодування, нараховане відповідачу становить 12990,22 грн, сплачено відповідачем за указаний період 239362,50 грн, заборгованість відповідача складає 100906,40 грн (а.с. 11-13).

Позивачем також нараховано заборгованість за пенею за період з червня 2023 року по жовтень 2024 року у сумі 6844,58 грн, що відображено у розрахунку пені від 07.01.2025 № 15/04.2-07 (а.с. 14).

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги позивача зводяться саме до незгоди з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за нарахованою пенею, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України та зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що пеня не нараховується у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу частини першої ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Також, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Умовами пункту 11 Договору передбачено стягнення пені за несвоєчасне внесення платежів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Вказаний розмір пені відповідає розміру, встановленому п. 11 укладеного між сторонами договору про відшкодування збитків.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.

Статтею 617 ЦК України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

В зв`язку із запровадження на території України Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Отже, відповідач повинен довести факт, що він опинився в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, або ж виконання договірних зобов`язань внаслідок військової агресії було практично неможливим (через активні воєнні дії, тимчасову окупацію).

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що неналежне виконання договірних зобов`язань ОСОБА_1 було зумовлене запровадженням воєнного стану на території України.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що позивач не мав права нараховувати відповідачу пеню, у зв`язку з введенням воєнного стану, є необґрунтованим, оскільки сам лише факт запровадження воєнного стану не звільняє сторону від відповідальності, якщо такі обставини прямо не перешкоджають виконати конкретний обов`язок за договором.

Колегія суддів зазначає, що суд, з урахуванням конкретних обставин справи, може самостійно визначити суми нарахувань, які підлягають стягненню, однак, у даній справі, враховуючи наявність розрахунку заборгованості за пенею, наданого Черкаською міською радою, відсутність контррозрахунку відповідача, а також беручи до уваги неможливість виходу апеляційним судом за межі зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань та принцип заборони повороту до гіршого, приймає розрахунок суми заборгованості за пенею, наявний в матеріалах справи, та вважає його таким, що відповідає вимогам закону та умовам укладеного між сторонами договору.

Вирішуючи позовні вимоги Черкаської міської ради про стягнення пені, суд першої інстанції дав неналежну правову оцінку наявним у справі доказам та неправильно застосувавши норми матерільного права, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення у відповідній частині.

За таких обставин, апеляційна скарга Черкаської міської ради підлягає задоволенню, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.03.2025 скасуванню в частині відмови у позовних вимогах з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення із ОСОБА_1 на користь Черкаської міської ради пені у розмірі 6844,58 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 10 від 21.01.2025 (а.с. 18).

Судові витрати у відповідності до ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Черкаської міської ради у розмірі сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що за подачу апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4542 грн (а.с. 53А).

Водночас, апеляційний суд зауважує, що Черкаська міська рада оскаржує рішення суду першої інстанції виключно в частині відмови у стягненні пені, а тому за подання апеляційної скарги підлягало сплаті 154 грн (6844,58 грн х 1,5 % х 150 %).

Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь Черкаської міської ради підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 3028 грн, а за подачу апеляційної скарги 154 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позову Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 6844,58 грн скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Черкаської міської ради заборгованість за пенею у розмірі 6844,58 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Черкаської міської ради судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на Черкаської міської ради судові витрати, які складаються з судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 154 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Н.І. Гончар