Номер провадження: 22-ц/813/5248/25
Справа № 523/5594/25
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зейналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_2 та зобов`язання зняти арешти, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Сувертак І.В. 04 квітня 2025 року у м. Одеса,

встановила:

У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції зі вказаною скаргою, в якій просила:

1. Зобов`язати Пересипський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт, накладений в рамках виконавчого провадження № 25188757, а саме: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 11628675, зареєстровано 20.09.2011 17:59:28 за № 11628675 реєстратором: «Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 65017, Одеська область, м. Одеса, вул. Бреуса, буд. 26/2. На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 25188757, 20.09.2011 Перший Суворовський ВДВС Одеського МУЮ, старший державний виконавець Крицька В.А., в-10/884. Об`єкт обтяження невизначене майно, Все нерухоме майно.

2. Зобов`язати Хаджибейський відділ Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати накладений арешт на все нерухоме майно, реєстраційний номер 10058141, зареєстровано 21.07.2010 13:47:28 за № 10058141, реєстратором «Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 65017, Одеська область, м. Одеса, вул. Бреуса, буд. 26/2. На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, ВП № 20253823, 21.07.2010 Перший Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, ОСОБА_3 НОМЕР_1 , яке належить ОСОБА_2 на праві власності.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_2 та зобов`язання зняти арешти

Роз`яснено ОСОБА_2 її право звернутись з позовом про зняття арешту з нерухомого майна на загальних підставах.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги скарги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскільки згідно Наказу №1829/5 від 07 червня 2017 року виконавче провадження, в межах якого був накладений арешт, було знищено, то існує необхідність у скасуванні арешту з майна ОСОБА_2 , так як неправомірне існування обтяження у вигляді арешту на все нерухоме майно, належне апелянту, протягом 14 років, позбавляє заявника права розпоряджатися належним їй майном та порушує право власності, а підстави для продовження існування обтяження на майно відсутні.

Сторони про розгляд справи на 15 липня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

14 липня 2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 надійшла заява ро розгляд справи без його участі.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно положень ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність державної виконавчої служби, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи не вбачається, що арешти були накладені під час виконання судових рішень, які проголошені в рамках розгляду цивільних справ, а відтак, скаржник має право звернутись з позовом про зняття арешту з нерухомого майна на загальних підставах пред`явлення позову за нормами ЦПК.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду безпідставним, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 11628675, зареєстровано 20.09.2011 17:59:28 за № 11628675 реєстратором: «Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 65017, Одеська область, м. Одеса, вул. Бреуса, буд. 26/2, був накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 25188757, 20.09.2011 Перший Суворовський ВДВС Одеського МУЮ, старший державний виконавець Крицька В.А., в-10/884. Об`єкт обтяження невизначене майно, Все нерухоме майно; арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 10058141, зареєстровано 21.07.2010 13:47:28 за № 10058141, реєстратором «Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 65017, Одеська область, м. Одеса, вул. Бреуса, буд. 26/2. На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, ВП № 20253823, 21.07.2010 Перший Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, ОСОБА_3 НОМЕР_1 . Об`єкт обтяження невизначене майно, Все нерухоме майно.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_2 дійсно є боржником у виконавчому провадженні № 20253823, що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з якої вбачається, що арешт на майно заявника був накладений у в рамках виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_2 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень, учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Як вже вказувалось вище, щодо ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження №20253823, у якому вона є боржником, тобто, заявник є стороною відповідного виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні та вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, так як законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, судом першої інстанції неправомірно відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження за її скаргою на дії державної виконавчої служби.

Подібний висновок щодо порядку пред`явлення позовів про зняття арешту з майна викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц та Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 554/7908/17-ц, від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20 та підтверджується змістом ст. ст. 447, 451 ЦПК України, ч. 1 ст. 59, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, необхідно розглядати за правилами розділу VII ЦПК України. Позов пред`явлено боржником виконавчого провадження щодо виконавчих дій, які здійснюються під час виконання рішення суду, тому відсутні підстави для зняття арешту з майна судом. Позивачем обраний неефективний спосіб захисту порушеного права, оскільки питання зняття арешту під час здійснення виконавчого провадження, має розглядатися в порядку оскарження дій або бездіяльності державного виконавця.

Одночасно, колегія суддів зауважує про безпідставність вимог апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про скасування ухвали суду та постановлення нового судового рішення про задоволення вимог скарги, оскільки судом першої інстанції справа по суті не розглянута, а згідно положень ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2025 року із направленням цивільної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2025 року скасувати.

Цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_2 та зобов`язання зняти арешти направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 23 липня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе