Справа №:755/6304/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва, в складі головуючого судді Яровенко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування (регламентної виплати),-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Демарчук М.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь пеню у розмірі 44 111,37 грн., трьох відсотків річних у розмірі 2 993,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 070,12 грн. внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування (регламентної виплати)та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.11.2022 року в м. Дніпро на перехресті вул. Тітова та вул. А. Янгеля сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «ЗАЗ 1102», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2023 року. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль ОСОБА_1 «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдані матеріальні збитки. Згідно ст.41 «Про обов`язкове страхування цивільне відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених чим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не застрахована у жодній страховій компанії, то відповідальність за заподіяну шкоду несе Моторне (транспортне) страхове бюро України. Згідно висновку № 4311/22 від 28.11.2022 року виданого судовим експертом Дроздовим Ю.В., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 склала 145 077,06 грн., без врахування ПДВ. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2023 року у справі № 204/6414/23, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до МТСБУ про відшкодування матеріальної шкоди, пені, трьох відсотків річних. Стягнуто з МТСБУ на користь позивача регламентну виплату у розмірі 145 077,06 грн., пеню за період з 16.02.2023 року по 30.03.2023 року в розмірі 9 017,99 грн., 3% річних за період з 16.02.2023 року по 30.03.2023 року у розмірі 501 грн., витрати на оплату послуг експерта в розмірі 2120,00 грн та судовий збір в розмірі 1567,16 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2024 року, у задоволені апеляційної скарги МТСБУ відмовлено, а рішення першої інстанції залишено без змін.

15.11.2022 року МТСБУ отримало від позивача заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідач повинен був виконати обов`язок по сплаті страхового відшкодування до 15.02.2023 року включно. Таким чином, за період з 31.03.2023 року по 07.12.2023 року (добровільне виконання МТСБУ рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13.11.2023 року) МТСБУ повинно сплатити пеню. Окрім цього, з відповідача підлягають стягненню 3% річних, пов`язані з несвоєчасністю виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) за період з 31.03.2023 року по 07.12.2023 року та інфляційні втрати з 16.02.2023 року по 07.12.2023 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

28 травня 2024 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2024 року у справі №204/6414/23 остаточно визначено розмір шкоди, яке підлягає стягненню з МТСБУ. Пунктом 2.1. ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. У зв`язку із розглядом справи судом у МТСБУ на підставі абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-ІV виник обов`язок призупинити розгляд заяви потерпілого. Строк на виплату страхового відшкодування припиняється до постановлення рішення, що і відбулось у березні 2024 року та на виконання вказаної вище постанови МТСБУ було сплачене страхове відшкодування. Таким чином, обрахунок пені, інфляції та 3% річних повинен починатись з моменту постановлення рішення до моменту виконання рішення суду, а тому розрахунок позивача є невірним, адже розрахунок має починатись з 01.03.2024 року. Крім того, сторона відповідача вважає, що з дати настання страхового випадку починається перебіг строку позовної давності і відповідно спеціальний строк позовної давності закінчився 10.11.2023 року.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст.279 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13.11.2023 року у справі №204/6414/23 позов ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди (регламентної виплати), завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди 145 077,06 грн., пеню за період з 16.02.2023 року по 30.03.2023 року в розмірі 9 017,99 грн., 3% річних за період з 16.02.2023 року по 30.03.2023 року у розмірі 501 грн., витрати на оплату послуг експерта в розмірі 2120,00 грн та судовий збір в розмірі 1567,16 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2024 року апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України залишено без задоволення. Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13.11.2023 року залишено без змін.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить правовідносини між позивачем та відповідачем, які базуються на положеннях Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування відповідальності регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 4 Закону № 1961-IV передбачено, що суб`єктами обов`язкового страхування відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень пункту 39.1 статті 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.39.2 ст.39 Закону статті 39 Закону № 1961-IV основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є: 39.2.1. здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; 39.2.2. управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій; 39.2.3. забезпечення членства України в міжнародній системі автомобільного страхування "Зелена картка" та виконання загальновизнаних зобов`язань перед уповноваженими організаціями інших країн - членів цієї системи; 39.2.4. збирання необхідної інформації про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності для узагальнення та внесення пропозицій щодо удосконалення механізму здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; 39.2.5. співробітництво з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, координація обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників та/або водіїв транспортних засобів - нерезидентів у разі в`їзду їх на територію України та власників та/або водіїв транспортних засобів - резидентів - у разі їх виїзду за межі України; 39.2.6. співробітництво з органами Міністерства внутрішніх справ України та іншими органами державної влади з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; 39.2.7. розробка зразків страхових полісів і договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що затверджуються Уповноваженим органом; 39.2.8. надання страховикам інформації щодо страхових випадків стосовно конкретних страхувальників.

Згідно пункту 41. ст.41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2024 року апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України залишено без задоволення. Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13.11.2023 року залишено без змін. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України регламенту виплату у розмірі 145 077,06 грн., пеню за період з 16.02.2023 року по 30.03.2023 року в розмірі 9 017,99 грн., 3% річних за період з 16.02.2023 року по 30.03.2023 року у розмірі 501 грн., витрати на оплату послуг експерта в розмірі 2120,00 грн та судовий збір в розмірі 1567,16 грн.

У зв`язку з розглядом справи судом у відповідача на підставі абз.4 п.36.2 ст.36 Закону № 1961 І-V виник обов`язок призупинити розгляд заяви потерпілого.

В частині заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, суд враховує наступне.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону № 1961-IV (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, уразі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Згідно абз.4 пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір страхового відшкодування сторонами не узгоджувався та був наявний спір, яким позивачем передано на вирішення до суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності у вигляді сплати пені згідно статті 36 Закону № 1961-IV.

В частині заявлених вимог про стягнення з відповідача у відповідності до 625 ЦК України інфляційних витрат та трьох відсотків річних, суд враховує таке.

За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За частиною першою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Тобто відповідальність страховика (МТСБУ), передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

У разі прострочення виконання МТСБУ грошового зобов`язання зі здійснення регламентної виплати у нього виникає передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат та три проценти річних від простроченої суми».

Таким чином, строк на виплату страхового відшкодування припиняється до постановлення рішення, що і відбулося у березні 2024 року та до винесення постанови апеляційного суду відповідачем було добровільно виконано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2023 року.

Суд звертає увагу, що згідно пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Вказані положення закону свідчать про те, що перебіг строку виплати для МТСБУ припиняється у випадку розгляду дорожньо-транспортної пригоди в цивільній справі зокрема.

Таким чином, суд доходить висновку, що період, під час якого розглядалась цивільна справа №204/6414/23 щодо стягнення з МТСБУ на користь позивача по справі ОСОБА_3 розміру страхового відшкодування, а також пені та трьох відсотків річних за прострочення виплати страхового відшкодування, не входить до періоду, за який підлягають до стягнення три відсотки річних та інфляційні втрати.

Щодо посилань сторони відповідача на пропущення позивачем спеціального строку позовної давності суд вважає такі твердження безпідставними, поскільки по-перше строк позовної даності починається не від часу ДТП, а від часу коли відповідач зі спливом 90 днів з дня звернення позивача з приводу отримання регламентної виплати її не здійснив, а по-друге , згідно п.п. 12, 19 «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ЦК України: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину; у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 625, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 21.07.2025 року.

Суддя Н.О. Яровенко