ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/817/712/25 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

15 липня 2025 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Костів О.З. при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2025 року у справі №607/24623/24 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Тернопільської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2025 року Головне управління Національної поліції в Тернопільській області через засоби поштового зв`язку (трек-номер 279) подало апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2025 року у справі №607/24623/24 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Тернопільської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Офісу Генерального прокурора про відшкодування моральної шкоди, не оплативши судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 27 червня 2025 року у задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено, вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту строк десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

07 липня 2025 року апелянт повторно звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, мотивуючи тим, що Головне управління Національної поліції в Тернопільській області утримується за рахунок державного бюджету, є державним органом з відповідним обсягом фінансування та затвердженим кошторисом для фінансування і станом на кінцеву дату усунення недоліків коштів на рахунках для сплати судового збору немає, у зв`язку із тим, що кошти на рахунок загального фонду ГУНП по КЕКВ 2800 надходять після 10 числа кожного місяця. Зазначає, що станом на 07 липня 2025 року кошти необхідні для сплати судового збору на спеціальному рахунку відсутні, що підтверджується довідкою УФЗБО ГУНП в Тернопільській області за вих. № 82713-2025 від 07.07.2025.

Однак, таке клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до приписів ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з положеннями ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року в справі №0940/2276/18 умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Крім того, слід зазначити, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи органу з державного бюджету України, порядком оплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору.

Відповідач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як державний орган та є бюджетною організацією, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене його фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для відстрочення, розстрочення, зменшення розміру або звільнення від сплати судових витрат останнього, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі управління своєчасно і у повному обсязі.

Відтак, особа, яка звертається до суду апеляційної інстанції, повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги щодо сплати судового збору за подання апеляційної скарги та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.

Подані заявником докази не містять безсумнівних відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок скаржника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку. Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у них коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення, розстрочення чи відстрочення від такої сплати.

Для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору необхідним є доведення особою, яка звертається із відповідним клопотанням, фінансової неможливості сплатити судовий збір. При цьому, оцінці також підлягають дії, вчинені скаржником задля сплати судового збору та причини, з яких такі дії не призвели до позитивного вирішення питання його сплати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19 зазначала, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

З огляду на наведене, суд вважає, що заява скаржника про відстрочення сплати судового збору з вказаних ним підстав задоволенню не підлягає, оскільки недостатність кошторисних призначень не є належною правовою підставою для цього в розумінні положень частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене, в задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Таким чином, вимоги ухвали Тернопільського апеляційного суду від 27 червня 2025 року виконано не в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає необхідним продовжити апелянту строк для усунення вказаних у цій ухвалі недоліків апеляційної скарги строком до 7 днів.

Керуючись ст.357, ст.185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

Продовжити Головному управлінню Національної поліції в Тернопільській області строк для усунення недоліків апеляційної скарги зазначених в ухвалі від 27 червня 2025 року.

Надати Головному управлінню Національної поліції в Тернопільській області сім днів з дня отримання апелянтом ухвали для усунення недоліків, а саме оплати судового збору в розмірі 1748,67 грн.

У випадку виконання апелянтом вимог ухвали у визначений судом термін апеляційна скарга буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. Інакше скарга вважається не поданою та повертається апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського апеляційного суду О.З. Костів