Провадження № 2/930/371/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2025 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання Андрущак Л.П.

учасників справи: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ «СК «УСГ» звернулося до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, в якому просило, стягнути з ОСОБА_3 на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі: 41 393 грн 21 коп та суму сплаченого судового збору.

Позов мотивований тим, що 27.01.2024 о 12 год. 10 хв. за адресою м. Вінниця, по вул. Праведників світу, 18 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «VOLVO 760», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 та автомобіля «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

За фактом ДТП між його учасниками було укладено повідомлення про ДТП (європрогокол), згідно якого винуватцем ДТП є водій автомобіля «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_4 , яка під час заїзду на місце стоянки здійснила зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , були застраховані в ПАТ «СК «УСГ» згідно Договору добровільного страхування наземних траспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті N?28-0220- 23-00048 від 22.09.2023.

Власник пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 29.01.2024.

Дана заяву була розглянуто, а пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв?язку з чим було здійснено виплату страхового відшкодування на підставі: акту огляду транспортного засобу від 29.01.2024; рахунок-фактура N?ДПС22-0597 від 06.02.2024; страховий акт N? ОСКА-484 від 01 березня 2024 року; розрахунку суми страхового відшкодування від 01 березня 2024 року;

ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового в розмірі: 77 346 грн. 00 коп, що підтверджується платіжною інструкцією N? 58361 від 01.03.2024.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «VOLVO 760», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів N?216466481, у зв?язку з чим АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПАТ «СК «УСГ» в розмірі: 32 357 грн 51 коп., згідно платіжного доручення від 09.04.2024 (страхове відшкодування з урахуванням зносу складових транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_3 ).

Між АТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" та ПАТ «СК «УСГ» було укладено протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування від 26.03.2024, згідно якої розмір страхового відшкодування, розрахований в порядку Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить: 35 952 грн. 79 коп., а узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування становить - 32 357 грн 51 коп.

За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати ПАТ «СК «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті N?28-0220- 23-00048 від 22.09.2023 та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом N?216466481, а саме: 77 346 грн 00 коп - 35 952 грн 79 коп = 41 393 грн 21 коп.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив, відповідно до якого , представник відповідача у задоволенні позову відмовити повністю та стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь - ОСОБА_5 , понесені судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000 гривень 00 копійок.

Так, представник відповідача зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача за завдану шкоду транспортним засобом марки Volvo 760 д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована страховим полісом серії ЕР N?216466481 з лімітом за шкоду майну 160 000 грн.

Відповідно до страхового полісу серії ЕР N?216466481 страховиком відповідача з страховим лімітом 160 000 грн на момент вчинення ДТП було АТ «СК «ББС ІНШУРАНС».

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника зазначеного транспортних засобів була застрахована з страховим лімітом 160 000,00 грн., а сума матеріального збитку потерпілого в сумі 77 346,00 грн. зазначений ліміт не перевищує, то і у власника застрахованого транспортного засобу згідно положень ст. 1194 ЦК не виникає обов?язок сплати потерпілому чи його страховику завданих їм матеріальних збитків.

Крім того, представник відповідача, вважає, що сума збитків, яка враховувалася при виплаті позивачем страхового відшкодування не підтверджена належними доказами, зокрема висновком експерта.

Ухвалою від 16.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на мотиви викладені у відзиві.

Суд, заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, за наявними письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

27.01.2024 о 12 год. 10 хв. за адресою м. Вінниця, по вул. Праведників світу, 18 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «VOLVO 760», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 та автомобіля «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , вказане підтверджується, копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , були застраховані в ПАТ «СК «УСГ» згідно Договору добровільного страхування наземних траспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті N?28-0220- 23-00048 від 22.09.2023.

ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі: 77 346 грн. 00 коп, що підтверджується платіжною інструкцією N? 58361 від 01.03.2024.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «VOLVO 760», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" полісом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів N?216466481.

Між АТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" та ПАТ «СК «УСГ» було укладено протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування від 26.03.2024, згідно якої розмір страхового відшкодування, розрахований в порядку Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить: 35 952 грн. 79 коп., а узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування становить - 32 357 грн 51 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України Про страхування договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Про страхування страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч. 1 ст. 25 Закону України Про страхування визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України Про страхування, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Велика Палата Верховного Суду бере до уваги те, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «VOLVO 760» була застрахована з страховим лімітом 160 000,00 грн., а сума матеріального збитку потерпілого в сумі 77 346,00 грн. зазначений ліміт не перевищує, тобто шкода в повному обсязі покривається страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Так, у відзиві, представник відповідача просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» на користь - ОСОБА_5 , понесені судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000 гривень 00 копійок.

На підтвердження понесення вказаних витрат відповідачко, надав договір про надання правової допомоги N? Б/Н від 21.02.2025 та платіжну інструкцію № 1.97349531.1.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, вважає, що у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідача в межах розгляду даної справи, вказані витрати є співмірними із складністю справи та виконаною роботою, а відтак, доходить висновку щодо наявності підстав для їх стягнення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» ( на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000 (п?ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складення повного судового рішення 11.07.2025.

Суддя: С.М. Науменко