Справа № 932/7970/23
Провадження № 2/932/2093/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі Рибалці В.І.

за участі

представника позивача Смаги А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Національного університету охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика, Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа - ОСОБА_1 про скасування медичного висновку ЛЕК про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) та скасування акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року до суду надійшла позовна заява ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» в якій позивач, з урахування уточненої позовної заяви від 13.11.2023 року, просив суд:

- скасувати висновок ЛЕК спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про хронічне професійне захворювання (отруєння) в частині встановлення ОСОБА_1 професійного характеру захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня»;

- скасувати акт розслідування виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 07.10.2021 року, затверджений начальником Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області 07.10.2021 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідно до Інформаційної довідки про умови праці працівника від 27.04.2021 року № 362/4.6-10, затвердженої начальником ГУ Держпраці в Дніпропетровській області 27.04.2021 року ОСОБА_1 був забезпечений спецодягом, спецвзуттям, засобами індивідуального захисту згідно розділу IV Правил безпеки y вугільних шахтах та діючих галузевих норм надання спецодягу, взуття та інших ЗІЗ для працівників. Так, впродовж своєї трудової діяльності ОСОБА_1 був забезпечений засобами індивідуального захисту органів дихання, а саме респіраторами РА-ТД. Оскільки ОСОБА_1 під час виконання трудових обов`язків був забезпечений засобами індивідуального захисту органів дихання, позивач вважає, що концентрація шкідливих речовин у повітрі, яке пройшло фільтранію через респіратор РПА-ТД та яке безпосереднь вдихав ОСОБА_1 , не перевищувала гранично допустимі порми. ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» при направленні повідомлення за формою П-3 вих. № 08/21-1795 від 17.09.2021 року наведені обставини не досліджено та не враховано, що свідчить про помилковість висновку про професійний характер ХОЗЛ у ОСОБА_1 Крім того, надіслане профпатологічним закладом охорони злоров`я повідомлення за формою П-3 вих. № 08/21-1795 від 17.09.2021 року не відповідає вимогам Наказу МОЗ України від 29.08.2008 року № 503 «Про затвердження методичних рекомендацій «Кодування захворюваності та смертності у відповідності до Міжнародної статистичної класифікації хвороб 10-го перегляду», а саме діагнози, які вказані у повідомленні П-3 не мають шифру МКХ І0 перегляду міжнародної класифікації хвороб. Це унеможливлює проведення повного та всебічного розслідування встановленого профзахворювання згідно Порядку № 337 Враховуючи наведені обставини, відсутне достатне підтвердження щодо виникнення ОСОБА_2 захворювання ХОЗЛ внаслідок дії виробничих факторів, відтак воно не може вважатися хронічним професійним захворюванням. В частині оскарження акту розслідування, позивач зазначив про те, що він підлягає скасуванню оскільки при його складанні не було розподілено функцій між членами комісії, що свідчить про формальне розслідування професійного захворювання.

Відповідачем, Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», правонаступником якого є Національний університет охорони здоров`я України імені П.Л.Шупика, було надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до незгоди з заявленими позовними вимогами. Так, останнім зазначено, що при встановленні зв`язку захворювання з умовами праці, лікарсько-експертною комісією було дотримано всіх нормативно правових актів, які регулюють порядок проведення таких дій. Також вказано, що рішення комісіє, яке є передумовою для складання медичного висновку і може бути оскаржено до суду, наразі є чинним і ніким не скасованим.

Відповідачем, Південно-Східним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці, було надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до незгоди з заявленими позовними вимогами. Так, останнім зазначено, що оскаржуваний висновок та акт відповідають нормативно-правовим приписам, які регулюють спірні правовідносини, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заявлених вимог.

Третьою особою подано до суду клопотання про закриття провадження у справі в якому висловлено свою незгоду з заявленими позовними вимогами.

Ухвалою від 21.06.2024 року справу прийнято до провадження суддею Куцеволом В.В. та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 24.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до копії медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність хронічного професійного захворювання від 16.09.2021 протокол №1654 складеного Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», у ОСОБА_1 , між іншим, встановлено хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії, група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійне. Згідно вказаного висновку, діагноз професійного захворювання встановлено на підставі: стажу роботи у шкідливих умовах 17 років 11 місяців; даних інформаційної довідки про умови праці №580/4.6-10 від 05.07.2021 ( ОСОБА_1 працював у шкідливих умовах гірником, гірничомонтажником, підпадав під вплив: пилу, локальної вібрації, мікроклімату, шуму, важкості праці).

17.09.2021 року було складено повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) ОСОБА_1 за формою П-3.

Наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 24.09.2021 року № 886-П3 утворено комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання у ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи наявна копія Програми заходів з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) ОСОБА_1 .

Згідно копії акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) складеного 07.10.2021 року та затвердженого в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Брезіцькою М.С. встановлено, що хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло у ОСОБА_1 внаслідок: роботи шахтних механізмів і машин (комбайн, конвеєр тощо) підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої золи, підвищених рівнів виробничого шуму. Недосконалість технології передбачає значне використання ручної праці. Також внаслідок недосконалості механізмів гірничошахтарного обладнання, робочого інструменту в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню. Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): вміст пилу вуглецю з вмістом вільного SiO2 від 5% до 10% в повітрі робочої зони в 23,8 раз перевищує ГДК. Еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий рівень на 3 дБА по ДСН 3.3.6.037-99.

Частиною 2 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частинами першою, другою статті 153 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі статтею 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» професійне захворювання це захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлено виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Частиною другою статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності врегульована Порядком № 337, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктом 81 Порядку № 337 на непрацюючих пенсіонерів або осіб, які не працюють, лікарем з гігієни праці територіального органу Держпраці складається інформаційна довідка про умови праці працівника у разі підозри в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) (далі інформаційна довідка) згідно з додатком 14 на підставі даних про умови праці на їх робочих місцях у разі збереження цих робочих місць на підприємстві (в установі, організації), де вони раніше працювали, а у разі їх відсутності отриманих на підставі наукових досліджень (розробок), характеристики виробничих факторів на аналогічних виробництвах.

Пунктом 89 Порядку № 337 передбачено, що усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню.

Віднесення захворювання до хронічного професійного здійснюється відповідно до процедури встановлення зв`язку захворювання з умовами праці згідно з цим Порядком та Переліком професійних захворювань, затвердженим постановоюКабінету Міністрів України від 08 листопада 2000 року № 1662 (пункт 91 Порядку № 337).

Для встановлення остаточного діагнозу та зв`язку захворювання з впливом шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу лікар-профпатолог області або міста направляє хворого до високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я, якому МОЗ надало право встановлювати остаточний зв`язок захворювання з умовами праці, з відповідними документами. До високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я у разі потреби для встановлення діагнозу можуть направлятися також хворі, які проходять обстеження у науково-дослідних інститутах (установах) медичного профілю(пункт 93 Порядку № 337).

Відповідно до пункту 94 Порядку №337 високоспеціалізовані профпатологічні заклади охорони здоров`я проводять амбулаторне та/або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз хронічного професійного захворювання (отруєння). Діагноз хронічного професійного захворювання (отруєння) може бути змінений або відмінений високоспеціалізованим профпатологічним закладом охорони здоров`я, який його встановив раніше, на підставі результатів додатково поданих відомостей або проведених досліджень і повторної експертизи. Відповідальність за встановлення або відміну діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння) покладається на керівників таких закладів і голів лікарсько-експертних комісій. Рішення про підтвердження або відміну раніше встановленого діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння) оформляється висновком лікарсько-експертної комісії.

У спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння) приймається центральною лікарсько-експертною комісією Державної установи «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України», у роботі якої мають право брати участь лікарі з гігієни праці територіального органу Держпраці, закладу охорони здоров`я, територіального органу Пенсійного фонду України, представники підприємства (установи, організації), первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві (в установі, організації) відсутня), представники вищого органу профспілки. Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку(п. 95 Порядку № 337).

Пунктом 97 Порядку № 337 передбачено, що професійний характер хронічного захворювання (отруєння) встановлюється лікарсько-експертною комісією високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (далі лікарсько-експертна комісія), склад якої затверджує керівник такого закладу. У разі потреби до роботи лікарсько-експертної комісії залучаються спеціалісти (представники) територіальних органів Держпраці, підприємства (установи, організації), територіального органу Пенсійного фонду України, первинної організації профспілки, членом якої є хворий, або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві (в установі, організації) відсутня).

Згідно з пунктом 99 Порядку № 337 рішення про зв`язок захворювання з умовами праці приймається на підставі клінічних, функціональних досліджень (амбулаторних або стаціонарних) з урахуванням відомостей, зазначених у:трудовій книжці для визначення стажу роботи в умовах дії виробничих факторів; виписці з амбулаторної картки (форма 025/у); історії хвороби за весь період спостереження;направленні хворого на огляд до лікарсько-експертної комісії з медичним висновком лікаря-профпатолога; санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці;інформаційній довідці про умови праці працівника, що складається лікарями з гігієни праці територіального органу Держпраці, який здійснює нагляд за підприємством (установою, організацією), у разі підозри в нього хронічного професійного захворювання (отруєння);висновку фтизіатра, нарколога та інших документах (у разі потреби);акті за формою Н-1 (у разі гострого професійного захворювання (отруєння).

У пункті 100 Порядку № 337 зазначено, що висновок лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) видається працівникові, а його копія надсилається головному спеціалістові з професійної патології області або міста за місцем роботи або проживання працівника та територіальному органові Пенсійного фонду України. Хворому видається довідка про стаціонарне обстеження у високоспеціалізованому профпатологічному закладі охорони здоров`я. У зазначеному висновку, крім діагнозу, обов`язково зазначаються відомості про наявність (відсутність) професійного захворювання та придатність (непридатність) до роботи за професією у несприятливих (шкідливих) умовах праці.

Високоспеціалізованими профпатологічними закладами охорони здоров`я стосовно кожного хворого складається повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 (далі повідомлення за формою П-3) згідно з додатком 19. Повідомлення за формою П-3 протягом трьох робочих днів після встановлення діагнозу надсилається керівникові підприємства (установи, організації), шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), територіальному органу Держпраці, який здійснює державний нагляд (контроль) за підприємством (установою, організацією), територіальному органові Пенсійного фонду України за фактичним місцезнаходженням підприємства (установи, організації), а також профпатологу, який направив хворого до високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я. Строк дії повідомлення за формою П-3 становить шість місяців з моменту встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння) у працівника. У разі коли хворий працював на кількох підприємствах (в установах, організаціях), де були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння), або за кількома професіями, під час роботи за якими були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння), повідомлення за формою П-3 надсилається на останнє підприємство (в установу, організацію), де він працював за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння) (пункт 101 Положення № 337).

Пунктом 103 Положення № 337 передбачено, що працівникові видається під розписку медичний висновок лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) у нього хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою згідно з додатком 20.Медичний висновок також надсилається лікарю-профпатологу, який направляв хворого до високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я за місцем його роботи або проживання (якщо він не працює).

Оскаржуючи висновок ЛЕК та акт за формою П-4 позивач зазначав, що відсутнє достатнє підтвердження щодо виникнення у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання ХОЗЛ, оскільки ДУ ««УКРНДІПРОММЕД» не враховані те, що працівник був забезпечений засобом індивідуального захисту органів дихання респіратором РПА-ТД, використання якого виключає виникнення захворювання, оскільки він очищає повітря від шкідливих речовин до гранично допустимих норм.

При цьому, позивачем наданий протокол випробувань № 01/2024 від 04.03.2024 року, згідно з яким об`єктом випробувань був фільтр аерозольний ФРПА Р2, з датою відібрання зразків 29.01.2024 року, і який розповсюджується лише на зразки, що пройшли випробування.

Отже, даний протокол не може вважатися належним доказом на підтвердження зазначених позивачем обставин, оскільки по-перше, не відповідає часовому періоду роботи ОСОБА_1 , а також результати стосуються винятково тих зразків, що отримала лабораторія, що не виключає виникнення захворювання у ОСОБА_1 при обставинах встановлених і врахованих ЛЕК.

Також, такі випробування проводилися вже після складення акту розслідування причин виникнення ХОЗЛ.

Крім того, до вказаної копії протоколу випробувань не надано документи на підтвердження повноважень ТОВ «Стандарт Капітал Інвест» на проведення таких випробувань, також не надані документи на підставі яких було проведено таке випробування (акт про відібрання зразків, акт ідентифікації зразків, договір на проведення випробування тощо), які б надали суду можливість визнати такий доказ допустимим.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Лікарсько-експертна комісія врахувала виписку із медичної карти хворого, який містить хронологію виникнення захворювань, проходження ним лікування; копію трудової книжки, у якій вказано маршрут та стаж роботи ОСОБА_1 в шкідливих умовах; інформаційну довідку про умови праці.

Позивачем не надано жодного доказу на спростування висновків інформаційної довідки про умови праці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 "Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві" (далі - Постанова) передбачено порядок встановлення зв`язку захворювання з умовами праці, розслідування причин та облік випадків хронічних професійних захворювань.

Пунктом 68 Постанови визначено, що у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією Державної установи "інститут медицини праці Національної академії медичних наук України" у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки. Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку.

Згідно абз. 1 та 2 пункту 70 Постанови спеціалізованими профпатологічними лікувально-профілактичними закладами стосовно кожного хворого складається повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 згідно з додатком 15. Повідомлення за формою П-3 протягом трьох днів після встановлення діагнозу надсилається керівникові підприємства, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення професійного захворювання, закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, робочому органові виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу.

Відповідно до пункту 72 Постанови працівникові видається під розписку медичний висновок лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) у нього професійного захворювання за формою згідно з додатком. Медичний висновок також надсилається профпатологу за місцем роботи працівника або проживання (якщо він не працює), який направляв його до спеціалізованого профілактичного лікувально-профілактичного закладу.

Головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, області або міста утворює протягом трьох днів після отримання повідомлення за формою П-3 комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання, до складу якої входять представник закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством (голова комісії), представники лікувально-профілактичного закладу, роботодавця, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), вищого органу профспілки, робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також у разі потреби представники інших органів (пункт 74 Постанови).

Виходячи з того, що оскаржуваний акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 07.10.2021 року не містить недоліків, які б свідчили про необ`єктивність та помилковість даних щодо опису умов, обставин та причин виникнення професійного захворювання, підстави для його скасування відсутні.

Крім того, суд зазначає про те, що під час складання акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) до складу комісії входили представники ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» якими не було висловлено жодних зауважень/заперечень щодо процедури проведення розслідування та даних які зазначаються в акті.

З огляду на наведене, враховуючи, що ДУ «УНДІПМ» в межах своїх повноважень мала усі потрібні дані, визначені у Порядку № 337, для складання медичного висновку лікарсько-експертної комісії для прийняття рішення про зв`язок захворювання Посунька О.М. з умовами його праці, при цьому позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності істотних порушень при складанні акту розслідування виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 07.10.2021 року, акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання не містить недоліків, які б свідчили про необ`єктивність та помилковість даних щодо опису умов, обставин та причин виникнення професійного захворювання, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 4,12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Національного університету охорони здоров`я України імені П.Л. Шупика, Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа - ОСОБА_1 про скасування медичного висновку ЛЕК про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) та скасування акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол