Справа № 930/317/25
Провадження № 2/930/431/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2025 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання - Андрущак Л.П.

учасників справи: позивача - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 26 240,42 грн., судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.2020 між Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , укладено Договір N?1144610 про надання коштів на умовах фінансового кредиту.

Укладення кредитного договору здійснювалось сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи позивача, доступ до якої забезпечувався відповідачу через Веб-сайт або мобільний додаток.

Кредитний договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту, що опублікований в особистому кабінеті Відповідача на веб-сайті www.credit7.ua., підписаний електронним підписом та акцептований Відповідачем, 14.10.2020 16:18:45, (шляхом одноразового ідентифікатора у вигляді коду) з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України.

В подальшому у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати відповідачем зобов?язань за Кредитним договором, відповідач ініціював продовження користування кредитом, внаслідок чого Додатковим договором від 11.11.2020, строк користування кредитом продовжили до 12.12.2020.

На умовах Кредитного договору (розділу 1) Кредитодавець надав Відповідачу грошові кошти в розмірі 6 000,00 (шість тисяч гривень 00 копійок) грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Кредит видавався строком на 30 днів, шляхом перерахування (через послуги переказу) Кредитодавцем грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний Відповідачем, що підтверджується документом Вих. N?2643_57 від 09-10-2024 отриманим від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», сервіс онлайн платежів «IPAY.UA».

Кредитодавець свої зобов?язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору.

В порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач не виконав свої зобов?язання, що передбачені умовами Кредитного договору, як своєчасне повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом (Графік платежів за кредитним договором додається). У зв?язку із припиненням здійснення платежів на виконання

Кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором.

Разом з тим, згідно пп.5, п.2.1 Кредитного договору, Кредитодавець має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Кредитним договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Відповідача.

22 лютого 2021 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», та ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІРОКО ФІНАНС», уклали Договір факторингу N?015-220221, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІРОКО ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до гр. ОСОБА_1 , за Договором N? 1144610 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 14.10.2020 року, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 3214.

В подальшому, 21 серпня 2024 року, ТОВАРИСТВО 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВАРИСТВО 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», уклали Договір факторингу N?20240821/1, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВАРИСТВО 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу

Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІРОКО ФІНАНС», включно і до гр. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за Договором N?1144610 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 14.10.2020 року, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 75.

Відповідно до положень Договору факторингу N?20240821/1 від 21.08.2024 р., перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог. Тому для звернення у відповідні судові інстанції,

Позивачем формується витяг з реєстру боржників лише по відношенню до конкретного позичальника/боржника/відповідача, а не до усіх осіб перелічених у відповідному реєстрі. Дана необхідність зумовлюється тим, що Витяг із реєстру боржників формується лише з метою підтвердження того, що на дату подачі позовної заяви, заборгованість по конкретно визначеній особі, не списана, не анульована та не відступлена третій особі.

Отже, всупереч умов Кредитного договору Відповідач тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Станом на 14 січня 2025 р. заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 26 240,42 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 6 000,00 грн.; заборгованість по відсотках (та прострочені відсотки) - 16 968,00 грн.; інфляційне збільшення - 3 272,42 грн.

У зв?язку з чим Позивач вимушений звернутись із даним позовом до Відповідача про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів та відсотків у зв?язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за Кредитним договором.

Представник позивача до зали судового засідання не з`явився, в прохальній частині позову, просив справу слухати в його відсутність.

Відповідачка в судовому засіданні надала заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до якого просила застовувати наслідки спливу позовної давності, у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Артеміда-Ф» до неї про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Мотивуючи клопотання тим, що відповідно до умов договору, а саме: п1.3. Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»). У випадку надання Кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання Кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання Кредиту.

4.5. Новий Строк кредиту розраховується з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з п.4.2-4.3 Договору та дорівнює строку кредиту, що встановлено п.1.3 Договору, якщо інше не встановлено в Додатковому договорі.

1.7. Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:

1.3. строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком N?1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору .

Таким чином, 20.02.2021 дія Договору N?1144610 від 14.10.2020р. закінчилася.

Відповідно до положень ст. 257 Цивільного кодексу України, загальний строк позовної давності становить три роки.

Таким чином, ТОВ ФК «АРТЕМІДА-ф» мало право звернутися до суду не пізніше ніж 17.10.2023. Натомість, позов подано 05.02.2025, тобто після спливу строку позовної давності.

Суд, заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

14.10.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , укладено договір №1144610 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого п. 1.3, 1.4.2 позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 000 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693.50 процентів річних) (а. с. 15). Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що Додатком N?1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умов визначених в Розділі 4 цього Договору.

11.11.2020 між позикодавцем та позичальником/відповідачем укладено додаткову угоду № б/н до договору позики №1144610, за умовами строк користування кредитом за Договором продовжуєються на строк, що дорівнює строку встановленого п. 1.3 Додаткового. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 12.12.2020.

21 серпня 2024 року ТОВАРИСТВО 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВАРИСТВО 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», уклали Договір факторингу N?20240821/1, згідно якого, ТОВАРИСТВО 3 ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу

Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СІРОКО ФІНАНС», включно і до гр. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за Договором N?1144610 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 14.10.2020 року, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 75.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 015-220221 від 22.02.2021 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 1144610 складає 22 968 грн.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 20240821/1 сформованого 14.01.2025, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 1144610 складає 22 968 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В свою чергу, ст. 256 ЦК України - визначено поняття позовної давності, згідно якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, ч. 1 ст. 259 цього ж Кодексу, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України - передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. До того ж, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України - строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Згідно з ст. 253 ЦК України - перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України - суд зобов`язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, при чому така заява має бути подана до винесення судового рішення. Відповідач заявив про застосування позовної давності до виниклих правовідносин та просив відмовити з цих підстав у позові.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, з матеріалів справи, зокрема із договору факторингу № 015-220221 від 22.02.2021, копії витягу реєстру прав вимог № 015-220221 від 22.02.2021, договору факторингу № 20240821/1 від 21.08.2024, копії витягу з реєстру прав вимоги № 20240821/1 сформованого 14.01.2025, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 1144610, вбачається, що сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 під час укладення сторонами зазначених договорів, починаючи з 22.02.2021 становила 22 968,00 гривень і на день звернення представником позивача до суду вона не змінювалася, що у свою чергу свідчить про те, що жодного платежу відповідачем за весь період часу, тобто в період з 22.02.2021 і по день звернення до суду не було сплачено, а звернувся представник позивача до суду 05.02.2025.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України регламентовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, а також Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 662/1375/18 зроблено висновок про те, що за кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1144610 від 14.10.2020 позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн у строк - 30 днів, відповідно до додаткової угоду № б/н до договору позики №1144610, умовами строк користування кредитом за Договором продовжується на строк, що дорівнює строку встановленого п. 1.3 Додаткового. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 12.12.2020.

Отже, 12.12.2020у позичальника виник обов`язок повернути позикодавцю суму позики та процентів, а, відповідно, у позикодавця з наступного дня виникло право вимагати у позичальника повернути всю суму позики та сплатити проценти від суми позики.

При цьому позивач звернувся до суду 05.02.2025, тобто з пропуском встановленого ст.257 ЦК України строку позовної давності.

Відповідно до ст.262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з відступленням права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку позовної давності, позивачем не надано, клопотання про поновлення строку позовної давності не подавалося.

Пропуск позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Положеннями ст. 262 ЦК України, регламентовано, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності.

Статтею 261 ЦК України - передбачено не лише можливість, а і обов`язок особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Відповідно до приписів ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

При цьому, за змістом ст. 261 ЦК України - законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

З врахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт того, що позивач звернулася до суду за захистом порушеного права з пропущенням встановленого ст. 257 ЦК України трьох річного строку позовної давності, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

Керуючись ст. ст. 263, 264, 256, 267, 526, 527, 530, 610, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складення повного судового рішення 24.06.2025.

Суддя: С.М. Науменко