Провадження 2 /522/1049/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

03 липня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю..,

розглянувши позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В обгрунтування позову позивач вказує, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2021 року, зміненим постановою Одеського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у справі №522/23248/20, з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 13750,00 гривень щомісячно, починаючи з 21 грудня 2020 року до 24 грудня 2032 року. На виконання зазначеного судового рішення 03 січня 2023 року було відкрито виконавче провадження №70648392. З моменту відкриття виконавчого провадження до червня 2023 року відповідач не здійснював сплату аліментів, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 403 629,03 грн за період з 21.12.2020 по 31.05.2023. Незважаючи на часткові платежі з червня 2023 року, заборгованість залишається непогашеною.

Враховуючи презумпцію вини платника аліментів та обізнаність відповідача щодо своїх обов`язків та наслідків їх невиконання, позивач вимагає стягнення неустойки (пені) у розмірі 403 629 грн. 03 коп.

Ухвалою суду від 08.07.2024 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду.

16.10.2024 року до суду від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення зі справою, та, як вбачається з відповідної розписки на заяві, представник відповідача 17.12.2024 року ознайомився з позовною заявою, отримав копіюю позовної заяви з додатками.

19.11.2024 року від позивача до справи надійшли додаткові пояснення по справі.

14.01.2025 року від відповідача по справі до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до вказаного відзиву відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначає, що у відповідача вина у виникненні заборгованості, що виключає можливість застосування санкцій до відповідача. Також у відзиві зазначено, про невірність строку нарахування заборгованості наданого позивачем. Відповідач посилається на погіршення стану здоров`я та зміну сімейного стану.

22.01.2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

04.02.2025 року від відповідача до суду надійшли Заперечення.

Під час судового засідання призначеного на 26.03.2025 року було допитано свідка приватного виконавця Серебрійську Ю.О.

У судове засідання призначене на 30.06.2025 року з`явились представник позивача ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_5 .

Сторона позивача наполягали на задоволенні позову в повному обсязі.

Сторона відповідача заперечували проти задоволення позову.

Судом за результатами судового засідання вирішено оголосити перерву на дату проголошення вступної та резолютивної частини рішення 03.07.2025 року о 15:20.

У судове засідання призначене на 03.07.2025 року сторони не з`явились.

Суд, заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2021 року у справі №522/23248/20 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їхньої неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд першої інстанції визначив розмір аліментів у 6000,00 гривень щомісячно, починаючи з 21 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згодом, Одеський апеляційний суд своєю постановою від 27 жовтня 2022 року у тій же справі №522/23248/20, змінив рішення суду першої інстанції. Розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , було збільшено до 13750,00 гривень щомісячно, із збереженням дати початку стягнення (21 грудня 2020 року) та строку його дії (до 24 грудня 2032 року).

На виконання вказаного судового рішення, а саме на підставі виконавчого листа №522/23248/20, виданого Приморським районним судом м. Одеси 15 грудня 2022 року, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Серебрійською Юлією Олександрівною було відкрито виконавче провадження №70648392 від 03 січня 2023 року. Предметом цього виконавчого провадження є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у вищезазначеному розмірі та строки.

Встановлено, що з моменту відкриття виконавчого провадження і до червня 2023 року відповідач не здійснював сплату аліментів. Це підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 10 червня 2024 року. Внаслідок несплати, за період з 21 грудня 2020 року по 31 травня 2023 року, у ОСОБА_2 утворилася заборгованість у розмірі 403 629,03 гривень. Хоча після застосування заходів примусового виконання рішення суду, з червня 2023 року відповідач почав частково здійснювати платежі, заборгованість станом на дату подання позову не є повністю погашеною.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Аналізуючи вищенаведені норми права, суд відзначає, що у разі стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі), цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. А тому, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність божника у вигляді неустойки (пені).

Також суд враховує правовий висновок, зроблений Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, яка зазначила, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, він повинен надати докази на підтвердження того, що він мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом і в постановах від 10.01.2024 у справі№ 359/240/21, від 19.02.2024 у справі№ 761/893/23.

Перелік причин, з яких утворилася заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватися судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. З аналізу судової практики вбачається, що обставинами, які виключають вину платника аліментів у виникненні заборгованості, вважаються хвороба, несвоєчасна виплата зарплати, затримка або неправильне перерахування аліментів банками, помилка державного виконавця у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (постанова ВС від 14.12.2020 у справі№ 661/905/19), спільне проживання стягувача та боржника однією сім`єю після ухвалення рішення про стягнення аліментів та непред?явлення його до примусового виконання протягом часу такого проживання (постанова Верховного Суду від 18.05.2023 у справі№ 519/970/21).

У постанові від 18.01.2023 року у справі № 161/5211/22 Верховний Суд не знайшов підстав для нарахування пені за прострочення сплати аліментів за період з дня звернення до суду з позовом про стягнення аліментів по день ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, яке не оскаржувалось і про яке відповідачеві стало відомо саме цього дня, оскільки до ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів у відповідача відсутній законодавчий обов`язок сплачувати аліменти, так як їх точний розмір не був визначений.

До ухвалення рішення про стягнення аліментів у платника аліментів відсутня вина, що є обов`язковим елементом для стягнення неустойки.

В даному випадку суд погоджується з позицією відповідача, що нарахування пені до листопада 2022 року є протиправною, адже в даному випадку до ухвалення Постанови Одеського апеляційного суду від 27.10.2022 року у відповідача відсутня вина по несплаті аліментів.

Суд критично оцінює посилання відповідача на необізнаність щодо відкриття виконавчого провадження та неотримання відповідних постанов від виконавця пісял набрання рішенням законної сили, що, за його твердженнями, стало причиною незнання про стягнення аліментів.

Встановлені судом обставини свідчать про протилежне. Відповідач активно брав участь у розгляді справи про стягнення аліментів як у першій інстанції, так і в апеляційному суді. Ця участь сама по собі є беззаперечним доказом його обізнаності про існування судового спору та, як наслідок, про ухвалені судові рішення щодо стягнення з нього аліментів.

Знаючи про ухвалені судові рішення, які набрали законної сили, відповідач мав усвідомлювати неминучість примусового виконання цих рішень. Навіть якщо постанова про відкриття виконавчого провадження не була отримана особисто, це не звільняє його від обов`язку виконувати судове рішення, адже він був належним чином повідомлений про сам факт присудження аліментів.

Обов`язок утримувати дитину виникає не з факту відкриття виконавчого провадження, а з моменту, визначеного судовим рішенням. Формалізація позиції відповідача, яка полягає у запереченні обізнаності про виконавче провадження, не виключає його вини у невиконанні обов`язку зі сплати аліментів. Відповідач, будучи стороною судового процесу та знаючи про рішення про стягнення аліментів, повинен був вжити всіх можливих заходів для їх сплати, незалежно від отримання конкретних процесуальних документів від виконавця.

Крім того, допитана під час судового засідання приватний виконавець Серебрійська Ю.О. пояснила, що вона в телефонному режимі повідомляла відповідача про відкрите виконавче провадження, вони перебували в діалозі за допомогою месенджерів, переписки з яких свідок продемонструвала під час судового засідання.

Таким чином, суд приходить до висновку про наяність підстав для задоволення позову частково.

Так, відповідно до Розрахунку заборгованості із сплати аліментів вбачається, що нарахування пені правомірна нараховувати з листопада 2022 року по травень 2023 року (після чого відповідач почав частково сплачувати заборгованість).

Виходячи з вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості за вказаний період становить 96250,00 грн.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Таким чином 96 250,00 (сума аліментів) ? 1% ? 212 (кількість днів прострочення) = 204 050,00 грн.

Верховний Суд, враховуючи принцип розумності, вважає, що оскільки пеня змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, тоформулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується (постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21).

Таким чином, суд приходить до висновку, що, враховуючи встановлені обставини несплати аліментів відповідачем та положення законодавства України, зокрема статті 196 Сімейного кодексу України, а також правову позицію Верховного Суду щодо обмеження розміру неустойки (пені) 100 відсотками від суми заборгованості, належним до стягнення є розмір пені, який відповідає сукупній сумі заборгованості за аліментами за відповідний період. Це забезпечує як відповідальність платника аліментів за невиконання свого обов`язку, так і дотримання принципу розумності та пропорційності при застосуванні штрафних санкцій.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 96250,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 09.07.2025 року.

Суддя А.В. Науменко

03.07.25