Справа № 214/2748/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 липня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 214/2748/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача КП «Кривбасводоканал», в якому просить стягнути на свою користь матеріальну шкоду в сумі 211 996,00 грн., інфляційні втрати в сумі 251 682,14 грн., 3% річних в сумі 54 341,01 грн. та моральну шкоду в сумі 200 000,00 грн., посилаючись на заподіяння їй шкоди внаслідок надання послуг відповідачем неналежної якості. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що у квітні 20156 року вона звернулась до суду із позовом до КП «Кривбасводоканал» про відшкодування шкоди, завданої затопленням, де рішенням суду від 25.02.2021 її вимоги було задоволено частково та стягнуто матеріальну шкоду в сумі 319 179,48 грн., моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та судові витрати. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07.07.2021 скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні вимог повністю. Вважає необхідним повторно звернутися до суду за вирішенням даного спору, змінивши підстави позову. Так, їй на праві власності належить частина домоволодіння по АДРЕСА_1 , 10.06.2009 між нею з відповідачем було укладено договір № С-15-32/103 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. У період часу з 05.02.2016 до 06.02.2016 відбулася аварія каналізаційної системи по АДРЕСА_1 , у результаті якої каналізаційними водами було затоплено, крім інших, також її будинок, дуже постраждало її майно, побутова техніка, корпусні та м`які меблі в будинку. За письмовим повідомленням відповідача, аварія відбулася внаслідок засмічення самопливного каналізаційного колектора Д400мм в районі перехрестя вулиць Косарева-Харцизька, тому вважає, що цим повідомленням КП «Кривбасводоканал» визнав свою причину аварії та затоплення її домоволодіння засміченням каналізаційного колектора, що знаходиться в причинному зв`язку із наслідками. Вважає, що діяльність каналізаційного колектора відноситься до джерел підвищеної небезпеки, відповідальність за завдання шкоди яким настає незалежно від вини відповідача, та на підставі ст. 1187 ЦК України просить задовольнити вимоги.

У ході розгляду справи позивач заявлені вимоги уточнив та в редакції уточненого позову від 28 листопада 2024 року (том 2 а.с. 14-17) просить стягнути матеріальну шкоду в сумі 211 996,00 грн., інфляційні втрати в сумі 300 541,29 грн., 3% річних в сумі 55 605,51 грн., моральну шкоду в сумі 200 000,00 грн. та судові витрати по справі, посилаючись на відсутність судових розглядів по справі, що склало більше року та зміну економічної ситуації в країні.

Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 18 березня 2025 року прийнято до розгляду та задоволено клопотання за позовною заявою ОСОБА_1 , поданої її представником Лєгостаєвою Діаною Володимирівною, до комунального підприємства «Кривбасводоканал» про збільшення позовних вимог. Задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 , поданої її представником ОСОБА_2 про витребування доказів у Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільної справи № 214/2237/16-ц. Відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 , поданої її представником ОСОБА_2 про виклик свідків.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Представник позивача адвокат Лєгостаєва Д.В. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її та позивача відсутності, на задоволенні вимог наполягає.

Представник відповідача КП «Кривбасводоканал» Побива І.О. звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

У відзиві на позов представником відповідача зазначено щодо пропуску позивачем строків позовної давності з огляду на той факт, що затоплення будинку сталося 05.02.2016, натомість позивач звернулася до суду у квітні 2023 року. При цьому посилання на частину 2 статті 264 ЦК України не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки відповідач не є боржником перед позивачем та не має жодних боргових зобов`язань. Зазначено про повторне звернення до суду позивача з приводу спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки вказаний спір був предметом розгляду справи № 214/2237/16. Посилання позивача на той факт, що затоплення будинку відбулося внаслідок засмічення каналізаційного колектора є лише припущенням, що не знайшли свого відображення в постанові Дніпровського апеляційного суду від 07.07.2021 у справі № 214/2237/16-ц. Стосовно посилання позивача на положення Закону України «Про захист прав споживачів», то позивачем не доведено факт протиправних дій (бездіяльності) саме відповідача, причинний зв`язок між цією протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, тому підстави для відшкодування майнової шкоди відсутні. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 4 від 01.-03.2013, в переліку джерел підвищеної небезпеки не зазначено каналізаційний колектор. Посилання на судову практику в цій частині помилкове, оскільки у справі № 711/12929/14-ц каналізаційний колектор, який суд визнав джерелом підвищеної небезпеки, належав ПАТ «Азов», діяльність якого пов`язана саме з використанням хімічних речовин і саме в результаті аварії на цьому колекторі відбулося забруднення земельної ділянки хлоридами, нафтопродуктами, фосфором, нітратами, амонієм. Тому просить відмовити у задоволенні вимог.

У відповіді на відзив стороною позивача зазначено, що саме відповідач несе відповідальність за належну експлуатацію колектору, а тому шкода позивачу завдана внаслідок протиправних дій (бездіяльності) КП «Кривбасводоканал» щодо незабезпечення належного надання послуг питної води та прийняття стічних вод позивачу, що завдало шкоди майну, а отже саме КП «Кривбасводоканал» є боржником у спірному деліктному зобов`язанні. Твердження відповідача щодо причин завдання позивачу шкоди внаслідок приєднання її будинку до централізованих систем водовідведення без проекту є хибним, оскільки з матеріалів справи вбачається, що шкода виникла не внаслідок обладнання позивачем санвузлу, каналізаційного випуску та оглядового колодязю в житловому будинку всупереч вимогам ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній трубопровід та каналізація», а саме внаслідок аварії самопливного каналізаційного колектору Д400мм в районі перехрестя вулиць Косарева-Харцизька через його засмічення. Наполягає на тому, що каналізаційний колектор є джерелом підвищеної небезпеки та просить задовольнити вимоги.

У письмових запереченнях на відповідь на відзив представником відповідача зазначено доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позов.

В обґрунтування відзиву на позов про збільшення позовних вимог представником відповідача КП «Кривбасводоканал» Побива І.О. зазначено про безпідставність заявлених вимог, оскільки судові засідання у справі відкладалися саме позивачем. Посилання на ст. 625 ЦК України вважає недоречним з огляду на відсутність боргових зобов`язань у відповідача перед позивачем та відсутність доведення факту протиправних дій (бездіяльності) саме відповідача, а також причинний зв`язок між цією протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Позивачем також не доведено, що саме з вини відповідача та в результаті засмічення каналізаційного колектора відбулося затоплення будівлі і що саме каналізаційний колектор є джерелом підвищеної небезпеки. Доповнено доводами, аналогічними у відзиві на первісний позов.

У відповіді на відзив на заяву про збільшення позовних вимог зазначено міститься посилання на практику Верховного Суду щодо застосування ст. 625 ЦК України, зокрема в деліктних зобов`язаннях та наголошено на доведеність вини КП «Кривбасводоканал» у завданні шкоди позивачу джерелом підвищеної небезпеки, яким являється каналізаційний колектор.

Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до такого висновку.

Як установлено судом, ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 24.07.1999 року належить частина житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

05.02.2016 до КП «Кривбасводоканал» надійшла інформація щодо засмічення самопливного каналізаційного колектора Д400мм, в районі перехрестя вулиць Косарева Харцизська, яка була підтверджена шляхом виїзду на місце події бригади слюсарів АВР служби мереж водовідведення Саксаганського району. Прочистка самопливного колектора Д400мм по вул. Харцизська була завершена 06.02.2016 і його робота нормалізована. Протоколом огляду місця події від 02.06.2016 та з протоколу виїзної наради щодо обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 25.03.2016, убачається, що власникам домоволодіння АДРЕСА_1 завдано майнових збитків внаслідок аварії.

Указані обставини установлені в рамках розгляду справи № 214/2237/16-ц та відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, не потребують доказуванню.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2021 року при перегляді рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2021 року у справі № 214/2237/16-ц встановлено, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 63-20 від 26 листопада 2020 року та фото-таблиці до нього, виконанні будівельні роботи з обладнання санвузлу, каналізаційного випуску, оглядового колодязю житлового будинку АДРЕСА_1 не відповідають вимогам ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній трубопровід та каналізація» в пункті 19.28, оскільки відмітка унітазу 50,65 натомість як відмітка каналізаційного люку 50,80, тобто унітаз розташований нижче люку на 15 см та відсутня запірна арматура та в пункті 19.29, оскільки довжина випуску від стояка або прочистки до осі оглядового колодязя повинна бути не більше Д-100-20 м, натомість довжина випуску становить 34,10 м. Існує необхідність прийняття власниками будинку АДРЕСА_1 заходів щодо захищення від підтоплення стічною рідиною сан прибору (унітазу), який знаходиться у підвальному приміщенні будинку у разі підвищення рівня стоків у самопливному каналізаційному колекторі Д400, при улаштуванні внутрішньо будинкової мережі на сьогодення. На момент підтоплення будинку, експерт не був присутній на об`єкті дослідження, тому надати відповідь на питання № 2: Чи існувала необхідність прийняття власником вищевказаного будинку заходів щодо захищення від підтоплення стічною рідиною санприбору (унітаз), який знаходиться у його заглибленому приміщенні у разі підвищення рівня стоків у самопливному каналізаційному колекторі Д400мм, при улаштуванні внутрішньо будинкової мережі та на момент підтоплення будинку (встановлення на випуску з будинку автоматичної запірної арматури, каналізаційного затвору тощо), відповідно до вимог п. 19.28 ДБН В 2.5-64:2012 Внутрішній водопровід та каналізації (том №2 а.с. 121-134).

При цьому, позивачем ОСОБА_1 в порушення вимог п. 12.5.9 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, приймання виробничих стічних вод у системи водовідведення населених пунктів на момент затоплення 05 лютого 2016 року приміщення в підвальному поверсі будинку АДРЕСА_1 приєднання індивідуального житлового будинку до централізованих систем водопостачання та водовідведення здійснено без технічним умов, а будівництво систем водовідведення без проекту.

На підставі вищевикладеного колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в постанові від 07 липня 2021 року вважала, що оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винної протиправної поведінки відповідача у настанні затоплення 05 лютого 2016 року приміщення в підвальному поверсі будинку АДРЕСА_1 що належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності, відсутні підстави для стягнення з відповідача як матеріальної так і моральної шкоди на користь позивачів внаслідок залиття зазначеного домоволодіння. Висновки суду першої інстанції про те, що з вини відповідача КП «Кривбасводоканал» сталось залиття приміщення в підвальному поверсі будинку АДРЕСА_1 ,що належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності не ґрунтуються на законі та належних доказах, оскільки позивачем в порушення вимог п. 12.5.9 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України Приймання виробничих стічних вод у системи водовідведення населених пунктів на момент затоплення 05 лютого 2016 року приміщення в підвальному поверсі будинку АДРЕСА_1 приєднання індивідуального житлового будинку до централізованих систем водопостачання та водовідведення здійснено без технічним умов, а будівництво систем водовідведення без проекту.

Постанова Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2021 року у справі № 214/2237/16-ц набрала законної сили.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Таким чином, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Основні ознаки джерела підвищеної небезпеки також наведено у пункті 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об`єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

Указані висновки викладені Верховним Судом у постанові від 11 жовтня 2023 року в справі № 466/7707/19 (провадження № 61-4202св23).

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18)).

Ураховуючи викладене, суд не приймає до уваги доводи сторони позивача щодо визнання каналізаційного колектору джерелом підвищеної небезпеки з огляду на відсутність необхідних ознак, передбачених статтею 1187 ЦК України.

Посилання на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року суд не приймає до уваги з огляду на той факт, що у вказаній ухвалі апеляційний суд погодився з висновками районного суду, де «відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України діяльність каналізаційного колектора є джерелом підвищеної небезпеки, тобто пов`язаної з використанням, зберіганням, транспортуванням або утриманням хімічних та інших речовин, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, які потрапляють в зону дії, впливу від такої діяльності, а тому ПАТ «Азот» здійснює діяльність, пов`язану з підвищеною небезпекою для людей і повинне відповідати за положеннями ст.ст. 1166, ст.1187 ЦК України за заподіяну шкоду»

Належного обґрунтування здійснення КП «Кривбасводоканал» діяльності, пов`язаної з підвищеною небезпекою для людей, матеріали справи не містять, а отже каналізаційний колектор у цій справі не може бути визнано джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому суд також ураховує висновки Дніпровського апеляційного суду від 07.07.2021 у справі № 214/2237/16-ц, відповідно до якої судом апеляційної інстанції установлено, що позивачем ОСОБА_1 в порушення вимог п. 12.5.9 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України Приймання виробничих стічних вод у системи водовідведення населених пунктів на момент затоплення 05 лютого 2016 року приміщення в підвальному поверсі будинку АДРЕСА_1 приєднання індивідуального житлового будинку до централізованих систем водопостачання та водовідведення здійснено без технічним умов, а будівництво систем водовідведення без проекту.

Відсутність вини КП «Кривбасводоканал» в аварії , що мала місце 05.02.2016, встановлена в рамках справи № 214/2237/16-ц.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.

Згідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач, як споживач послуг, згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. . Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду складено 22 липня 2025 року.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Кривбассводоканал», , юридична адреса: вул. Єсеніна, буд. 6А, м, Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Суддя Чернова Н.В.