Провадження № 2/727/471/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Бружа В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2024 року до Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшов позов представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Герасимчука О.О. про зміну способу сплати аліментів до відповідача ОСОБА_2 , відповідно до змісту якого останній вказує, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2018 року.

Стверджує, що в шлюбі в сторін народився їх спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що шлюб між сторонами було розірвано заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.12.2023 року, яке набрало чинності по справі №725/7560/23.

Крім цього, стверджує, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.07.2024 року, яке набрало законної сили по справі №727/6084/24 з відповідача було присуджено аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-річного віку в розмірі 1/4 частки від доходу.

Вказує, що фактичний розмір аліментів є мізерним та становить близько 3000,00 грн., хоча відповідач, за відомостями позивачки, має бізнес у Польщі, володіє автомобілем вартістю 25000,00 євро, квартирою у місті Варшаві Республіка Польща вартістю 150000,00 євро та проживає у будинку вартістю 250000,00 євро.

Стверджує, що позивачка самостійно виховує малолітню дитину віком до 1 року та не має можливості працювати, а тому має право на її утримання від колишнього чоловіка незалежно від власного матеріального становища.

Представник позивача вважає, що в даному випадку наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, зокрема з частки від доходу на фіксовану суму, оскільки така зміна відповідатиме реальним доходам відповідача, у зв`язку із чим вважає справедливим встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який становитиме 21970,80 грн. щомісячно та відповідає еквіваленту 500,00 євро, з індексацією відповідно до курсу НБУ.

На підставі викладеного, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Герасимчук О.О. просить суд змінити спосіб присуджених до стягнення аліментів, встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі № 727/6084/24 від 03.07.2024 року, та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно аліменти на її утримання до досягнення їх спільним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3-х річного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 21970,80 грн., що по курсу Національного банку України дорівнює 500,00 євро з подальшою індексацією. Крім цього, просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати понесені останньою у зв`язку із розглядом зазначеної цивільної справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.12.2024 року було відкрито провадження у справі №727/12926/24 (провадження №2/727/2969/24) за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Герасимчук О.О., до ОСОБА_2 про зміну способу сплати аліментів; призначено підготовче судове засідання на 30 грудня 2024 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.01.2025 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Герасимчука О.О. про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.03.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено вищевказану цивільну справу до судового розгляду по суті на 09 квітня 2025 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.04.2025 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Герасимчука О.О. про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу сплати аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Герасимчук О.О. в судове засідання не з`явились, однак згідно спрямованого до суду клопотання представника позивача останній просить суд розглянути вищезазначену цивільну справу у їх відсутність; позовні вимоги просить суд задовольнити у повному обсязі.

В попередніх судових засіданнях позивачка та її представник підтримали обставини зазначені ними у позовній заяві та у додаткових письмових поясненнях. Крім цього, позивачка в судовому засіданні ствердила, що вона зареєстрована та проживає в місті Чернівцях по адресі реєстрації, а тому вважала вищевказану цивільну справу підсудною Шевченківському районному суду м. Чернівці, а не як стверджує відповідач Республіці Польща. Вказала, що відповідач не здійснює сплату аліментів в передбаченому рішенням суду обсязі, зокрема в розмірі 1/4 частки від його доходу. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно вищевказаних спрямованих представником позивача додаткових письмових пояснень останній стверджує, що більшість країн-учасниць Конвенцій 1956 року та 2007 року не можуть виконувати рішення про стягнення аліментів визначених у частці від доходу, а тому приймають до розгляду лише ті рішення, у яких розмір визначений у твердій грошовій сумі.

На основі викладеного представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Герасимчук О.О. просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово повідомлявся належним чином судом про місце та час розгляду даної цивільної справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

При цьому, в попередніх судових засідання відповідач підтримав обставини зазначені у спрямованих ним до суду письмових запереченнях та вказав, що він до розлучення проживав з позивачкою в будинку його батька в Польщі. Ствердив, що він являється власником дрібного підприємства (фірми). Вказав, що зазначений в позові представником позивачки автомобіль не являється його приватною власністю, він належить фірмі. Зазначив, що в нього у приватній власності перебуває лише квартира. Вказав, що його місячний дохід від фірми за мінусом всіх податків та зборів в перерахунку на гривню становить близько 40000,00 грн. Ствердив, що іншого майна чи доходу він не має і не мав. Вказав, що він платить позивачці аліменти у розмірі близько 12000,00 грн. в місяць. Просив суд відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

При цьому, згідно спрямованих до суду листів відповідач ОСОБА_2 заперечує проти розгляду справи про зміну способу сплати аліментів у судах України, з огляду на те, що спір щодо визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів вже є предметом судового розгляду в суді Республіки Польща.

Стверджує, що він не був належним чином повідомлений про цивільну справу, в межах якої судом було присуджено стягувати з нього аліменти, а тому вважає їх стягнення з нього на користь позивачки незаконним.

На основі викладеного відповідач ОСОБА_2 просить суд відмовити в задоволенні вищевказаного позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали вищевказаної цивільної справи, приходить до висновку, що в позові представника позивача ОСОБА_1 адвоката Герасимчука О.О. про зміну способу сплати аліментів слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.12.2023 року, яке набрало законної сили 22.01.2024 року (т. 1 а.с. 9 зворот - 10).

Під час шлюбу в сторін народився їх спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 9).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2024 року, яке набрало законної сили 05.08.2024 року (т. 1 а.с. 11-14), в якому ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 липня 2024 року виправлено описку (т. 2 а.с. 130), було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів; судом було вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 13.06.2024 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років; стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн.; у решті заявлених позивачкою позовних вимог судом було відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України, передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Отже, закон покладає на того з батьків, що не проживає з його дитиною, обов`язок щодо утримання іншого з батьків, який проживає з їхньою дитиною, зокрема до досягнення їх дитиною трьох років.

При цьому, ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Положенням ч.1 ст.182 СК України передбачено, що суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постановах від 30 червня 2020 року по справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12 січня 2022 року по справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), від 23 травня 2022 року по справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697св21) та від 22 серпня 2022 року по справі № 712/6313/21 (провадження № 61-3728св22).

При цьому, позивачем в спрямованому до суду позові належним чином не обґрунтовано з посиланням на відповідні належні та допустимі докази, покращення чи погіршення матеріального стану, стану здоров`я чи сімейного стану позивачки або платника аліментів відповідача ОСОБА_2 .

Водночас суд дослідивши спрямовані представником позивачки письмові докази, зокрема фотокопію (т.1 а.с.21), скріншоти з соцмережі «Instagram» (т.1 а.с.240-246) та документи польською мовою (т.2 а.с.237-239, 247) приходить до висновку, що вони також не містять відомостей щодо покращення матеріального стану відповідача.

При цьому, зазначені представником позивача в поданій до суду позовній заяві обставини щодо наявності у відповідача квартири та доходу від його підприємницької діяльності були наявні в нього й на час ухвалення вищевказаного заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2024 року, яке набрало законної сили 05.08.2024 року (т. 1 а.с. 11-14), чого не заперечували в суді самі сторони, а тому не можуть вважатись такими, що вказують на суттєве покращення матеріального стану відповідача ОСОБА_2 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що представник позивача, звертаючись до суду з відповідним позовом на обґрунтування своїх вимог, не зазначив жодних обставин, які визначені законом як підстава для зміни способу сплати аліментів та зміни розміру аліментів, - ні щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, ні щодо погіршення або поліпшення здоров`я дитини чи платника аліментів, тощо.

При цьому, представник позивача просячи суд змінити спосіб сплати аліментів, фактично просить суд збільшити їх розмір, однак належним чином не обґрунтовує таку зміну.

Крім цього, судом не може братись до уваги посилання представника позивача на те, що вищевказане заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2024 року не може бути пред`явлено до примусового виконання, враховуючи те, що більшість країн учасниць Конвенцій 1956 року та 2007 року не можуть виконувати рішення про стягнення аліментів визначених у частці від доходу, оскільки зазначене не підтверджено позивачкою та її представником належними та допустимими доказами (офіційною відмовою компетентних органів Республіки Польща від прийняття вищевказаного рішення суду до виконання).

Більше того, лише така обставина, на переконання суду, не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем та її представником належним чином не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо зміни способу сплати аліментів з 1/4 частки доходу відповідача на тверду грошову суму в розмірі 21970,80 грн., що по курсу Національного банку України дорівнює 500,00 євро, з подальшою індексацією.

При цьому, судом не береться до уваги твердження відповідача про те, що спір щодо визначення розміру аліментів та місця проживання дитини вже є предметом судового розгляду в суді Республіки Польща, оскільки доказів зазначених обставин суду не надано.

Крім цього, судом не береться до уваги посилання відповідача на нібито незаконність заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2024 року, оскільки останнє набрало законної сили 05.08.2024 року та відповідачем не оскаржувалось.

Так, згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин, а також не спростовують наведені судом твердження.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу сплати аліментів слід відмовити.

А також, оскільки, що суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені судові витрати у виді судового збору, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, залишає за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу сплати аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 23 липня 2025 року.

СУДДЯ: