Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/558/25

17 липня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача, адвоката - Гураша М.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2025 року адвокат Гураш М.В. в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 22.11.2003 року у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис № 35.

В шлюбі з ОСОБА_1 у сторін по справі народилося двоє дітей, а саме: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час вже досягла повноліття, та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на даний час є неповнолітнім.

Зазначає, що в перші роки сімейного життя у сторін були нормальні дружні стосунки, однак в подальшому їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сім`ї стало те, що у позивача з відповідачем з часом стали різні погляди на життя, на сімейні цінності, на ведення господарства, тощо, в результаті чого між ними постійно виникали непорозуміння і конфлікти.

Звертає увагу, що позивач намагався зберегти сім`ю і вплинути на дружину з метою знайти консенсус в їх взаємовідносинах, однак до позитивного результату його дії не призвели. Сторони вже не могли знайти спільної мови при вирішенні навіть самих елементарних побутових питань, і в результаті між ними склалося таке відношення, як нетерпимість один до одного.

Вказує, що як стверджує позивач, вже більше п`яти років вони не підтримують подружніх стосунків і проживають окремо. На даний час позивач перебуває за межами України в Республіці Португалія. Такі обставини привели до остаточного розпаду їхньої сім`ї.

Враховуючи наведене, позивач переконливо вирішив розірвати шлюб, який став носити формальний характер. Сторони перестали цікавитися один одним як дружина і чоловік, втративши взаємні почуття підтримки, любові та поваги.

На даний час вони стали один одному зовсім чужими, а тому ОСОБА_2 вважає неможливим перебування в шлюбі з ОСОБА_1 , який вичерпав себе як такий і майбутнього в нього (шлюбу) немає.

Дані обставини змусили позивача прийняти рішення про звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу, оскільки він (шлюб) уже розпався і це відповідає інтересам сторін.

Спору про місце проживання неповнолітнього сина від шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі немає, так як за домовленістю з відповідачем дитина залишається проживати з дружиною, а позивач в свою чергу буде старатися по можливості приймати участь у його вихованні та матеріально утримувати.

Також представник зазначив, що процесуальні витрати по справі позивач залишає за собою і про їх відшкодування не заявляє.

В судовому засіданні представник позивача вимоги ОСОБА_2 підтримав і просив їх задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в ході розгляду справи заперечувала щодо задоволення позову і просила суд надати їм термін на примирення. Однак, після зупинення провадження у справі, а саме 25.04.2025 року відповідач подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що на даний час вона прийшла до висновку, що примирення між сторонами неможливе і шлюб дійсно носить формальний характер. Більше того, між ними склалися вкрай неприязні стосунки.

Також зазначила, що в інтересах сторін шлюб між ними слід розірвати, так як жодних заходів для примирення вона приймати не буде.

З огляду на викладене, просила розглянути дану справу по суті.

В подальшому в судове засідання остання не прибула, про дату, час і місце його проведення повідомлялася належним чином.

Отже, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, що долучене до матеріалів справи, згідно якого (свідоцтва) вказаний шлюб зареєстровано 22.11.2003 року у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 35 (а.с.6).

Від шлюбу у сторін по справі народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час вже досягла повноліття та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на даний час є неповнолітнім (а.с.7).

Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється як тривалий, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу не підтримують сімейних відносин, не мають наміру підтримувати їх в подальшому, і наміру зберегти сім`ю у них немає, зокрема, з підстав, викладених у позовній заяві.

Крім того, суд констатує, що наданий судом згідно ухвали від 22.04.2025 року строк для примирення та налагодження подружнього життя - два місяці, позитивного результату не дав, оскільки сторона позивача на час розгляду справи підтримує позов і просить його задоволити.

За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід розірвати.

Крім того, суд констатує, що сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання малолітньої дитини, оскільки ними не заявлялись вимоги про визначення місця її проживання, а тому питання про місце проживання малолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу, судом не вирішується.

На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112, 160 СК України, керуючись ст.ст.13, 43, 44, 80, 81, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який зареєстрований 22.11.2003 року у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 35 - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення

складено 22.07.2025 року.

Суддя Грещук Р.П.