Справа № 682/1591/25
Провадження № 2-о/682/73/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мотонок Т. Я.,

за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славута цивільну справу окремого провадження № 682/1591/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки як подружжя, без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

20.06.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки як подружжя, без реєстрації шлюбу.

В обґрунтування заяви вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є вдовою померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був військовим пенсіонером.

29 грудня 1968 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсвяткували весілля у м. Славута. Шлюб не був зареєстрований в органах реєстрації актів цивільного стану, оскільки наречений втратив документ, необхідний для офіційної реєстрації шлюбу. Проте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично проживали однією сім?єю протягом усього подружнього життя, протягом 56 років. Заявниця проживала з померлим однією сім?єю, вони піклувались один про одного, вели спільне господарство, спільно харчувались, разом купували речі, спільно займалися побутом, спільно вирішували питання життєзабезпечення сім?ї, витрачаючи кошти на спільні цілі, спільно проводили дозвілля, святкували дні народження та інші події, мали взаємні обов?язки та права. За 56 років проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були пов`язані спільним бюджетом, спільним побутом, одним місцем проживання. Так, після одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом: спочатку у м. Славута, а потім, у зв?язку з проходженням чоловіком військової служби, у АДРЕСА_2 , де отримали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер. Померлий був військовим пенсіонером. Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зареєстрували шлюб, то заявниця не може в повному обсязі реалізувати свої права.

Встановлення факту спільного проживання однією сім?єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу надасть їй змогу реалізувати соціально-економічні права, зокрема пов?язані із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій. На сьогодні заявниця не має можливості оформити пенсію у зв?язку з втратою годувальника та одноразову допомогу у зв?язку із смертю ОСОБА_2 .

За таких обставин ОСОБА_1 звернулась до суду та просила: встановити факт проживання однією сім?єю чоловіка та жінки як подружжя, без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , із 29 грудня 1968 року по 13 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 23.06.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 14.07.2025.

14.07.2025 в судовому засіданні ОСОБА_1 подану заяву підтримала з викладених у ній підстав.

Окрім того, в судовому засіданні у якості свідків були допитані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

ОСОБА_3 повідомила що пам`ятає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 29 грудня 1968 року - з дати їхнього весілля, на якому вона ( ОСОБА_3 ) була присутня. ОСОБА_1 є рідною сестрою мами ОСОБА_3 .. Про те, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не був зареєстрований під час весілля, ОСОБА_3 дізналась недавно. Як виявилось, це сталося тому, що наречений втратив документи. Протягом 56 років свідок підтримувала із сім?єю заявниці дружні відносини, в 1982 році їздила до них у гості в республіку Казахстан, пос. Баканас Балхашського району Алма-Атинської області, де померлий ОСОБА_2 проходив військову службу, а ОСОБА_1 весь час працювала малярем-штукатуром. Вони жили разом, у двокімнатній квартирі, вели спільне господарство як чоловік та дружина, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет, разом купляли речі, спільно займалися побутом, спільно вирішували питання життєзабезпечення своєї сім?ї, витрачаючи кошти на спільні цілі. Відносини у них були приязні. Весною 1985 року ОСОБА_2 звільнився з військової служби на пенсію, вони приїхали до м. Славута, де отримали двокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 . У цій квартирі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 жили як подружжя до 13 березня 2025 року, до смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_1 доглянула ОСОБА_2 до смерті та піклувалася про нього належним чином. ОСОБА_3 з чоловіком була присутня на похороні ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 повідомила, що заявниця ОСОБА_1 є її рідною сестрою. У 1968 році вона познайомилася із своїм майбутнім чоловіком, який служив у м. Славута у військовій частині. 29 грудня 1968 року вона була на весіллі своєї сестри Таїсії та її чоловіка ОСОБА_2 . Про те, що шлюб у них не був зареєстрований під час весілля, - не знала. Протягом 56 років вона підтримувала із сім`єю сестри дружні відносини. ОСОБА_2 був військовим і служив у республіці Казахстан, пос. Баканас Балхашського району Алма-Атинської області. Після звільнення із військової служби ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приїхали до м. Славута, де проживали по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вели спільне господарство як чоловік та дружина, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет, спільно займалися побутом. Вони часто приїздили до неї в гості в с. Ганнопіль, а вона приїжджала до них в м. Славута. Сестра ОСОБА_1 доглянула ОСОБА_2 до смерті та піклувалася про нього.

ОСОБА_5 повідомив, що в 1983 року він одружився з ОСОБА_6 . Заявниця ОСОБА_1 є її тіткою. Дружина розповідала, що у її мами є рідна сестра ОСОБА_1 , яка на момент їхнього знайомства проживала у пос. Баканас Балхашського району Алма-Атинської області, республіка Казахстан за місцем служби чоловіка ОСОБА_2 . Зі слів дружини, у 1982 році влітку вона їздила до них у гості в республіку Казахстан, пос. Баканас Балхашського району Алма-Атинської області. Весною 1985 року ОСОБА_2 звільнився з військової служби на пенсію, вони приїхали до м. Славута, де разом проживала та вели спільне господарство як чоловік та дружина, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет. Їхня сім`я постійно підтримувала родинні стосунки з сім?єю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , вони часто приїздили до них в гості. Свідку відомо, що ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 разом прожили 56 років як подружжя.

Від Головного управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області заяв та клопотань станом на момент розгляду справи до суду не надходило.

Таким чином, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на день смерті був зареєстрований за вищевказаною адресою разом із ОСОБА_1 , про що свідчить довідка Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 1480/26-1 від 18.03.2025 (а.с. 12).

За даними акту, складеного комісією КП «Славутське ЖКО», від 18.03.2025, за результатами перевірки фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за вказаною вище адресою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1., та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживало разом до дня смерті останнього (а.с. 15).

Померлий ОСОБА_2 був військовим пенсіонером, що підтверджується військовим квитком і посвідченням ветерана військової служби (а.с. 17).

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна, особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

В постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Велика Палата Верховного Суду зазначала, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18).

Як зазначає заявниця, встановлення факту спільного проживання однією сім?єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу надасть їй змогу реалізувати соціально-економічні права, зокрема пов?язані із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, та оформити пенсію у зв?язку з втратою годувальника та одноразову допомогу у зв?язку із смертю ОСОБА_2 .

Тому, звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 звернулась до суду та просила: встановити факт її проживання однією сім?єю із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу із 29 грудня 1968 року по 13 березня 2025 року.

Так, згідно з ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч. 4ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1ст. 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та з урахуванням пояснень свідків суд дійшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу до дня смерті останнього.

Однак, щодо встановлення даного факту із 29.12.1968 року суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01.01.2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України), норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01.01.2004 року, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Положення Кодексу про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі.

Зазначене положення передбачене Сімейним кодексом України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Кодексу про шлюб та сім`ю України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України, тобто з 01.01.2004 року. Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

З огляду на вказане, встановлення факту проживання однією сім`єю у період до 01.01.2004 року не передбачено Кодексом законів про шлюб та сім`ю України.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 року (справа № 303/2865/17), від 28.10.2020 року (справа № 280/705/17), від 10 лютого 2021 року (справа № 204/5407/17), від 23.01.2024 (справа № 755/20188/21).

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як чоловіка та жінки без шлюбу 29.12.1968 до 01.01.2004, оскільки інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 01 січня 2004 року, таких норм не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 263- 265, 315-317, 319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Заяву - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, адреса: Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький)

Повний текст рішення складено: 21.07.2025.

Суддя Мотонок Т. Я.