печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Хайнацького Є.С.,

при секретарі - Сміян А.Ю.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гуцола Руслана Івановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач, КМР), в якому просить: визнати протиправним та скасувати Рішення КМР V сесії IX скликання від 10 червня 2025 року № 65/10532, яким вирішено: висловити недовіру (звільнити із займаної посади) ОСОБА_1 - першому заступнику голови Київської міської державної адміністрації; заборонити особі, якій висловлено недовіру в пункті 1 цього рішення, користування будь-яким майном, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, зокрема, але не виключно: службовими приміщеннями, транспортними засобами, засобами мобільного зв`язку, офісною технікою та іншими матеріальними ресурсами, наданими на виконання службових повноважень у КМР та виконавчому органі КМР (Київській міській державній адміністрації); Київському міському голові здійснити усі необхідні організаційно-правові заходи щодо реалізації положень пунктів 1 та 2 цього рішення; контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію КМР з питань місцевого самоврядування та зовнішніх зав`язків, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2025 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Одночасно з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій адвокат Гуцол Р.І. просить суд вжити заходи забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до КМР про визнання протиправним та скасування рішення.

В якості заходу забезпечення позову, на підставі п.п. 2 та 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, просить заборонити КМР та її виконавчому органу (Київській міській державній адміністрації), а також їхнім посадовим та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання Рішенням КМР V сесії IX скликання від 10 червня 2025 року № 65/10532, яким ОСОБА_1 заборонено користування майном, зокрема, але не виключно: перешкоджати ОСОБА_1 у доступі та користуванні службовим приміщенням; обмежувати у користуванні транспортними засобами, засобами мобільного та стаціонарного зв`язку, комп`ютерною та іншою офісною технікою, наданими для виконання службових повноважень; вчиняти будь-які інші дії, що унеможливлюють або ускладнюють виконання ним своїх посадових обов`язків.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що метою позову є реальне та ефективне поновлення порушених трудових прав позивача. Заявник вказує, що внаслідок ухвалення оскаржуваного рішення склалася ситуація, за якої позивач формально залишається на посаді та зобов`язаний виконувати свої трудові обов`язки, однак одночасно його фактично позбавлено всіх необхідних для цього інструментів та ресурсів. Зазначається, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості ефективно захистити та поновити порушені права позивача, оскільки заборона користуватися майном створює щоденні та триваючі перешкоди в роботі. Вказане, на думку заявника, завдає непоправної шкоди його діловій репутації та призводить до втрати контролю над робочими процесами, який неможливо буде відновити в майбутньому. Таким чином, будь-яке майбутнє рішення суду на користь позивача ризикує втратити свій практичний сенс та стати формальним, оскільки на виконання оскаржуваного рішення посадові особи відповідача можуть вчиняти конкретні обмежувальні дії, зокрема: перешкоджати у доступі та користуванні службовим приміщенням, обмежувати у користуванні транспортними засобами, засобами зв`язку та офісною технікою, а також вчиняти будь-які інші дії, що унеможливлюють або ускладнюють виконання ним своїх посадових обов`язків.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дати надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів позову, заяви про забезпечення позову та доданих до них матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 з 21 грудня 2017 року призначений на посаду першого заступника голови Київської міської державної адміністрації. 10 червня 2025 року КМР було прийнято оспорюване позивачем рішення V сесії IX скликання № 65/10532. Вказаним рішенням було, зокрема, вирішено: 1) висловити недовіру (звільнити із займаної посади) ОСОБА_1 - першому заступнику голови Київської міської державної адміністрації; 2) заборонити йому користування будь-яким майном, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва, зокрема, але не виключно: службовими приміщеннями, транспортними засобами, засобами мобільного зв`язку, офісною технікою та іншими матеріальними ресурсами, наданими на виконання службових повноважень у КМР та виконавчому органі КМР (Київській міській державній адміністрації); 3) Київському міському голові здійснити усі необхідні організаційно-правові заходи щодо реалізації положень пунктів 1 та 2 цього рішення; 4) контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію КМР з питань місцевого самоврядування та зовнішніх зав`язків

Позивач стверджує, що вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, КМР діяла поза межами своїх повноважень, визначених законом, та з грубими порушеннями передбаченої законом та регламентом процедури. Крім того, позивач вказує, що на нього незаконно накладено дисциплінарне стягнення поза межами стоків, передбачених КЗпП України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. ч. 6-8 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Види забезпечення позову, які позивач просить застосувати, передбачені п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд погоджується з доводами позивача, що пункт 2 оскаржуваного рішення, яким позивачу заборонено користуватися службовим приміщенням, транспортом та засобами зв`язку тощо, створює правову колізію. Позивач, не будучи звільненим у встановленому законом порядку, залишається на посаді та зобов`язаний виконувати свої трудові функції, однак його позбавлено інструментів для такої роботи. Це не просто створює перешкоди, а фактично унеможливлює виконання ним своїх посадових обов`язків.

Посилання заяви про існування реальної загрози ускладнення та унеможливлення ефективного захисту прав позивача, суд вважає обґрунтованими, оскільки вбачається, що відповідна шкода завдається позивачеві щоденно. Посада першого заступника голови КМДА вимагає безперервної участі в управлінських процесах, і позбавлення позивача можливості виконувати свої трудові функції безпосередньо впливає на його трудові права та обов`язки.

Окрім функціональних втрат, суд вбачає і загрозу діловій репутації позивача. Публічне недопущення публічної особи до робочого місця завдає шкоди його професійній репутації, яка, відповідно до практики ЄСПЛ (справа «Denisov v. Ukraine» (№ 76639/11), є складовою права на повагу до приватного життя (ст. 8 Конвенції).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза ускладнення або унеможливлення ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що висловлена у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, а саме, що умовою для забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про існування такої загрози.

У цій справі суд вбачає не припущення, а фактичні дані про триваючу шкоду. Заборона користуватися службовим приміщенням, транспортом та засобами зв`язку тощо, фактично унеможливлює виконання позивачем своїх трудових функцій та може завдати шкоди, яку в подальшому неможливо буде повністю компенсувати.

Обрані позивачем заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими вимогами немайнового характеру, оскільки вони не вирішують спір по суті, а лише спрямовані на збереження існуючого становища та усунення триваючого порушення прав позивача на час судового розгляду.

Застосовуючи такий підхід, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду (постанова від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18) щодо необхідності співвідношення негативних наслідків для сторін та дотримання балансу інтересів, який у даному випадку схиляється на користь позивача.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом, якщо існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому, забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи, що позовні вимоги мають немайновий характер, а позивач має зареєстроване місце проживання на території України, та те, що захід забезпечення позову спрямований на надання позивачу можливості виконувати свої трудові обов`язки, що не завдає відповідачу очевидних збитків, суд дійшов висновку, що на даній стадії підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, учасники справи мають право подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову, яке вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154, 272, 353 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гуцола Руслана Івановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Заборонити Київській міській раді та її виконавчому органу (Київській міській державній адміністрації), а також їхнім посадовим та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання Рішенням КМР V сесії IX скликання від 10 червня 2025 року № 65/10532, яким ОСОБА_1 заборонено користування майном, зокрема, але не виключно:

- перешкоджати ОСОБА_1 у доступі та користуванні службовим приміщенням;

- обмежувати у користуванні транспортними засобами, засобами мобільного та стаціонарного зв`язку, комп`ютерною та іншою офісною технікою, наданими для виконання службових повноважень;

- вчиняти будь-які інші дії, що унеможливлюють або ускладнюють виконання ним своїх посадових обов`язків.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Київська міська рада, , адреса: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення для виконання ухвали три роки.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 11.07.2025 року.

Суддя Євген ХАЙНАЦЬКИЙ