Справа № 502/1173/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадкове майно.

В обгрунтовання позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 (теперішня АДРЕСА_2 ). За життя спадкодавець заповітів на своє майно не складав.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складалося з 1/2 частини житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 (теперішня АДРЕСА_2 ), яка належала йому як власнику, оскільки він її побудував відповідно до Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 14.01.1956, посвідченого Кілійською держнотконторою 28.02.1956 року, актом відводу ділянки від 12.01.1956 року, Рішенням виконкому Кілійської міської ради № 9 від 11.01.1956 року.

Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку належала його дружині ОСОБА_3 , однак право власності на житловий будинок оформлено не було, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.06.2025 року.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла фактично ОСОБА_3 , оскільки була зареєстрована місцем проживання і фактично проживала разом зі спадкодавцем, фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась, що підтверджується Витягом зі спадкового реєстру № 81374604 від 01.06.2025 року.

Таким чином після смерті ОСОБА_2 вищевказаний житловий будинок став належати в цілому ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1 (теперішня АДРЕСА_2 ).

Перед смертю ОСОБА_3 заповітів на своє майно не складала.

Так, після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 (теперішня АДРЕСА_2 ).

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок від 09.06.2025 року, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 складається з: літ. «А» житловий будинок (загальною площею 35,3 кв. метра, житловою площею 24,3 кв. метра), літ. «Г» - літня кухня, літ. «Д» - гараж, № 1-4 надвірні споруди.

Після смерті ОСОБА_3 вищевказане нерухоме майно позивач успадкувала відповідно до закону, оскільки була зареєстрована місцем проживання і фактично проживала разом зі спадкодавцем, фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась.

Оскільки правовстановлюючі документи на нерухоме майно відсутні (оригінали загублені та право власності зареєстроване не було), то оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не може.

На підставі вищезазначеного, позивач просить суд:

- встановити факт належності житлового будинку по АДРЕСА_3 ) ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частках по 1/2 частині кожному, а після смерті ОСОБА_2 в цілому ОСОБА_3 .

- визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з: літ. «А» житловий будинок (загальною площею 35,3 кв. метра, житловою площею 24,3 кв. метра), літ. «Г» - літня кухня, літ. «Д» - гараж, № 1-4 надвірні споруди згідно спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась.

Представник позивача ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням виконкому Кілійської міської Ради депутатів трудящихся № 9 від 11.01.1956 року, відведено для будівництва земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , /а. с. 19/.

Згідно Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 14.01.1956 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано відведено для будівництва земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , /а. с. 15/.

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок від 09.06.2025 року, складеного ФОП « ОСОБА_5 » вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 складається з: літ. «А» житловий будинок (загальною площею 35,3 кв. метра, житловою площею 24,3 кв. метра), літ. «Г» - літня кухня, літ. «Д» - гараж, № 1-4 надвірні споруди, /а. с. 11-13/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14.07.1956 року Кілійським Рай бюро ЗАГС Одеської області вбачається, що ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 230 від 14.07.1956 року, /а. с. 9/.

Шлюб ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , був зареєстрований 10.06.1975 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 10.06.1975 року, актовий запис № 96 від 10.06.1975 року, /а. с. 10/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Кілійським р/о ЗАГС вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 129, /а. с. 7/.

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81374605 від 01.06.2025 року, вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалась, /а. с. 22/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 17.01.1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 24 від 17.01.1997 року, /а. с. 8/.

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81374603 від 01.06.2025 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , спадкова справа не заводилась, /а. с. 24/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За правилами частини першої статті 69, частини першої статті 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 та ч. 2 ст. 372 ЦК України з урахуванням положень п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при відкритті після нього спадщини. За відсутності доказів про те , що участь когось із учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою, частки визначаються рівними. «У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про встановлення факту належності житлового будинку по АДРЕСА_3 ) - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частках по 1/2 частині кожному, а після смерті ОСОБА_2 в цілому ОСОБА_3

За приписами статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до п. 4прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вказує на те, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК України (1963р.), що діяв на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавців, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 549,554 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу, виданого з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього..

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку по АДРЕСА_3 ) ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в рівних частках по 1/2 частині кожному, а після смерті ОСОБА_2 в цілому ОСОБА_3 .

Визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з: літ. «А» житловий будинок (загальною площею 35,3 кв. метра, житловою площею 24,3 кв. метра), літ. «Г» - літня кухня, літ. «Д» - гараж, № 1-4 надвірні споруди згідно спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан