ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3447/25
провадження № 2-др/753/164/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Григораш Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3»Дарницького району міста Києва про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду у цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3»Дарницького району міста Києва до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леута Ірина Володимирівна, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року позовні Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3»Дарницького району міста Києва до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леута Ірина Володимирівна, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання вчинити дії.

Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Леути Ірини Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 60199356) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 76,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000) за ОСОБА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 за власний рахунок привести приміщення горища до попереднього стану згідно характеристик технічної документації на багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва судовий збір у сумі 6 056,00 грн.

10 липня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача Халупного А.В. про стягнення судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі, в якій останній просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача 33 000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача послався на те, що у тексті позовної заяви представник позивача повідомив, що докази понесення судових витрат будуть надані протягом 5 днів з дня винесення рішення судом.

При зверненні до суду, позивачем в позовній заяві зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу, які позивач поніс - 11 000 грн. за підготовку та подання позовної заяви, за підготовку та подання клопотання про витребування доказів.

До позовної заяви позивачем будо подано Договір про надання правничої допомоги від 02.10.2023, Додаткову угоду до Договору від 28.11.2024, Акт прийому-передачі наданих послуг по Договору про надання правничої допомоги від 28.11. 2024.

Також представник позивача вказує, що ним до завершення судових дебатів зроблено заяву про подачу ним доказів на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу адвоката протягом 5 днів з дати ухвалення судового рішення, якщо воно відбудеться на користь позивача.

Сторони в судове засідання не з`явились, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив таке.

Відповідно до приписів статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина друга статті 270 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на те, що питання розподілу судових витрат, понесених позивачем суд не вирішував, є правові підстави для ухвалення додаткового рішення.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2023 року між адвокатом Халупний Андрій Вадимович та Житлово-будівельним кооперативом «Ізумруд-3» Дарницького району був укладений договір про надання правової допомоги №02/10/23, відповідно до якого адвокат зобов`язується за завданням замовника надати правничу допомогу та юридичні послуги.

Додатковою угодою до Договору від 28.11.2024, сторони визначили розрахунок винагороди за цим Договором: підготовка та подання позовної заяви - 8000 грн., підготовка і подання клопотання про витребування доказів - 3000 грн., підготовка і подання клопотання про призначення експертизи - 3000 грн.

Згідно Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 28.11.2024 виконавець надав, а замовник прийняв виконані у відповідності з Договором послуги. Вартість наданих послуг за Договором складає 11 000 грн.(підготовка і подання позовної заяви - 8000 грн., підготовка і подання клопотання про витребування доказів - 3000 грн.).

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Саме такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20, від 08 червня 2021 року у справі 550/936/18.

Як вже вказувалась вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені статтею 137 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд також звертає особливу увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника (відповідача) не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).

Таким чином, вирішуючи заяву представника позивача про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з наданих документів, вони підтверджують реальність понесених витрат, взаємопов`язаність їх з цивільною справою, яка перебувала на розгляді суду. З врахуванням складності справи, суд вважає суму понесених витрат на підготовку і подання позовної заяви в сумі 8000 грн. співмірною з виконаною адвокатом роботою, позовними вимогами, натомість сума в розмірі 3000 грн. за підготовку і подання клопотання про витребування доказів є неспівмірною, а тому суд, керуючись принципом справедливості та розумності приходить до висновку про її зменшення до 500 грн.

З врахуванням чого, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 500 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, поданої після ухвалення судового рішення в сумі 33 000 грн. слід зазначити наступне.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин 1,2 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

До закінчення судових дебатів сторона позивача не надала докази, що підтверджують розмір понесених нею витрат на правничу допомогу те не зробила відповідну заяву, про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду вона надасть такі докази.

Ні до позовної заяви, ні до закінчення судових дебатів, позивач доказів понесення відповідних судових витрат не надав, а подав ці докази тільки з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Водночас обґрунтувань поважності причин неподання доказів понесених судових витрат на правову допомогу до закінчення судових дебатів, позивачем не надано.

У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23)).

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду № 346/2744/21 від 22 квітня 2024 року.

Подана заява позивача про розподіл судових витрат (на правову допомогу) не містить відповідно до ч.1 ст. 246 ЦПК України обґрунтування поважності причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів.

Отже, сторона позивача без поважних причин не подала усі докази на підтвердження розміру понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, тому в суду згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України відсутні підстави вирішувати питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позову.

Враховуючи викладене, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність в цій частині підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, у зв`язку із чим в її задоволенні в цій частині слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3»Дарницького району міста Києва про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду у цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3»Дарницького району міста Києва до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Леута Ірина Володимирівна, про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Ізумруд-3» Дарницького району міста Києва () 8 500 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

В іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА

Повне рішення складено 24.07.2025