Головуючий у суді першої інстанції О.О. Хромова
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

21 липня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лободи Ірини Василівни, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2025 року,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 88 735,00 грн.

На обґрунтування позову зазначає, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, але мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю. Судовим наказом Дніпровського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів здійснюється у примусовому порядку.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 1-Б класі навчального закладу ТОВ «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Капітал Юніон», оплату за навчання та харчування здійснює позивач. Згідно договору про надання освітніх послуг з отримання базової загально-середньої освіти від 25 серпня 2023 року № 342 позивачка внесла кошти у сумі 36 000,00 грн (4 000,00 грн щомісячно за період з вересня 2023 року по травень 2024 року). Також відповідно до Договору, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_4 від 25 серпня 2023 року № 342 позивач сплатила 108 000,00 грн (12 000,00 грн щомісячно починаючи з вересня 2023 року по травень 2024 року). Також оплата за харчування становила 33 470,00 грн.

Таким чином, всього позивачем понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 177 470,00 грн, які мають бути порівну розділені між батьками дитини.

На підставі викладеного просила позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 88 735,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Лобода І.В. звернулась з апеляційцною скаргою, у якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимог у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивачем були понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 177 470 грн. 00 коп., які мають бути порівну розділені між батьками дитини, сторонами по справі.

Апелянт зауважує, що відповідач не проживає з позивачем та донькою, не бере участі в утриманні доньки в порядку встановленому сімейним законодавством. Відповідач не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб та має змогу надавати матеріальну допомогу, виходячи з працездатного віку, стану здоров`я та батьківських обов`язків.

Позивачем були понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 177 470 грн., які мають бути порівну розділені між батьками дитини.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що відповідач по справі не скористався правом на подачу відзиву на позов та письмових доказів щодо своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, а суд першої інстанції, за відсутності таких документів та письмової позиції відповідача прийшов до необгрунтованих висновків та відмовив в задоволенні позову. Стороною позивача подані всі документи, що підтверджують понесені додаткові витрати щодо навчання дитини, отримання нею додаткових освітніх послуг та харчування у навчальному закладі.

Щодо обгрунтування необхідності навчання дитини у приватних навчальних закладах, апелянт зазначає, що батьки вільні у виборі навчального закладу для своєї дитини, в тому числі й форми навчання. З урахуванням вимог норм сімейного законодавства та конвенції про права дитини, їх скупність - мають бути забезпечені найкращі умови для дитини. На даний час це і наявність укриття на період оголошення тривоги в воєнний стан, і злагоджений навчальний процесс під час тривоги, і харчування та розвиток здібностей цілий день та під наглядом педагогів, коли батьки на роботі. Всього цього, навчальні заклади, які фінансуються державою, дати не можуть.

Окрім того, апелянт зауважує, що відповідач добровільно аліменти на утримання дитини не сплачує. Згідно інформації про виконавче провадження станом на 02.05.2025, отриманої з реєстру виконавчих проваджень, 26.09.2024 винесено постанову про арешт коштів боржника та інші постанови про обмеження коштів боржника. У відповідача наявна заборованість по аліментах станом на 29.11.2024 - 32 010,50 грн.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, судом враховано, що матеріали справи не містять інформації про погодження навчання доньки у ТОВ «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Капітал Юніон» та отримання додаткових освітніх послуг у ФОП ОСОБА_4 з відповідачем - батьком дитини ОСОБА_2 .

Також позовна заява не містить обґрунтування необхідності навчання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приватних навчальних закладах.

До позовної заяви не долучено інформації про стягнення аліментів з ОСОБА_2 у примусову порядку, відомостей про суми, що стягуються з його доходів у примусову порядку (у випадку примусового виконання рішення суду), розмір наявної заборгованості зі сплати аліментів чи її відсутність, інформації про доходи батька дитини та наявність у нього можливості сплачувати за навчання дитини у приватних навчальних закладах.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про народження від 23 лютого 2017 року серії НОМЕР_1 , виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис від 23 лютого 2017 року № 526. Батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З довідки від 28 травня 2024 року № 14/24, виданої Головою Правління ОСББ «Науки 54Б», встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою окрім неї проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, дитина проживає разом з матір`ю.

Відповідно до довідки від 29 травня 2024 року № 130, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Капітал Юніон», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 1-Б класі ТОВ «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Капітал Юніон». Оплату за навчання та харчування дитини здійснює мати ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що 25 серпня 2023 року між ТОВ «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Капітал Юніон» та ОСОБА_1 укладено Договір № 342 про надання освітніх послуг з отримання базової загально-середньої освіти на 2023/2024 навчальний рік, відповідно до умов якого замовник ( ОСОБА_1 ) замовляє та зобов`язується оплатити (виступає платником за договором), а виконавець (ТОВ «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Капітал Юніон») зобов`язується надати особисто або з залученням третіх осіб послуги повної загальної середньої освіти на підставі Ліцензії на право надання освітніх послуг. Освітні послуги надаються дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (пункт 1.1, 1.2 Договору).

Підписанням договору замовник підтверджує та гарантує, що укладення договору здійснюється за попередньої, безумовної згоди іншого із батьків дитини (пункт 1.8 договору).

Пунктом 3.1.3 Договору встановлено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, встановлені цим Договором та Додатковими угодами. Також замовник зобов`язаний надати учню можливість для відвідування додаткових освітніх послуг (пункт 3.1.4 Договору).

Згідно із пунктм 3.3 Договору батьки вносять плату за надання школою освітніх послуг в межах Державного стандарту повної загальної середньої освіти щомісячно протягом навчального року в розмірі 4 000,00 грн в місяць. Оплата за дистанційну (он-лайн) форму навчання вноситься протягом навчального року в розмірі 2 000,00 грн в місяць.

У пункті 3.3.13 Договору зазначено, що другий з батьків є поручителем за Договором. Батьки за договором є солідарні боржники.

З довідки від 01 липня 2024 року № 237, виданої ТОВ «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Капітал Юніон», встановлено, що згідно Договору від 25 серпня 2023 року № 342 про надання освітніх послуг з отримання базової загально-середньої освіти на 2023/2024 навчальний рік, ОСОБА_1 за свою дочку ОСОБА_3 внесла 36 000,00 грн (по 4 000,00 грн щомісячно починаючи з вересня 2023 року та по травень 2024 року включно).

З матеріалів справи встановлено, що також 25 серпня 2023 року ОСОБА_1 з Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 уклала договір № 342 про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець та замовник об`єднують свої зусилля у справі навчання, виховання й розвитку учня ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору, навчання учня здійснюється на підставі додаткових освітніх програм. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надавати додаткові послуги у сфері позашкільної освіти протягом навчального року, який розпочинається 1 вересня й закінчується не пізніше 30 червня наступного року (пункт 1.4 Договору). Послуги за договором надаються шляхом проведення занять з дитиною. Зміст, форма, методика і т.п. проведення занять визначаються виконавцем відповідно до навчальних програм, затверджених виконавцем (пункт 1.6 договору).

Підписанням договору замовник підтверджує та гарантує, що укладення договору здійснюється за попередньої, безумовної згоди іншого із батьків дитини (пункт 1.9 договору).

Пунктом 2.1.1 договору встановлено, що замовник зобов`язаний виконувати умови цього договору, своєчасно та в повному обсязі вносити плату за надання послуг та додаткових послуг за цим договором у терміни, визначені цим договором та додатковими угодами. Також замовник зобов`язаний компенсувати виконавцю витрати на дитину, що були понесені виконавцем, зокрема, вартість екскурсій, вхідних квитків в музеї, зоопарки тощо під час виїзних заходів тощо (пункт 2.1.14 договору).

Згідно із пунктом 4.1 договору батьки вносять плату за надання додаткових освітніх послуг щомісячно протягом навчального року в розмірі 12 000,00 грн в місяць. Оплата за дистанційну форму навчання вноситься щомісячно протягом навчального року в розмірі 6 000,00 грн.

Також пунктами 4.6 та 4.7 договору передбачено, що при зарахуванні дитини до школи батьки сплачують вступний внесок у розмірі 13 000,00 грн, а при переведенні учня в наступний клас батьки сплачують щорічний внесок на організацію учбового процесу у розмірі 13 000,00 грн.

До вартості послуг не входить: вартість майстер-класів, екскурсій, вхідних квитків в музеї, зоопарки, тощо, вартість проїзду дитини під час виїзних заходів (пункт 4.10 Договору).

Згідно із пунктом 4.12 Договору другий з батьків є поручителем за договором. Батьки за договором виступають як солідарні боржники.

З довідки від 01 липня 2024 року № 36, виданої ФОП ОСОБА_4 , встановлено, що згідно Договору від 25 серпня 2023 року № 342 про надання освітніх послуг ОСОБА_1 за свою дочку ОСОБА_3 внесла за навчання 108 000,00 грн (по 12 000,00 грн щомісячно починаючи з вересня 2023 року та по травень 2024 року включно).

При цьому, загальна сума оплати за харчування становила 33 470,00 грн, з яких: 4 700,00 грн - за вересень, 4 600,00 грн - за жовтень, 3 250,00 грн - за листопад, 4 500,00 грн - за грудень, 1 700,00 грн - за січень, 4 000,00 грн - за лютий, 3 900,00 грн - за березень, 3 300,00 грн - за квітень, 3 520,00 грн - за травень.

Також з відкритого порталу даних Єдиний державний реєстр судових рішень встановлено, що 10 червня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва по справі № 755/9733/24 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 03 червня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Наведені висновки щодо застосування статті 185 СК України підлягають врахуванню у кожній справі про стягнення додаткових витрат на дитину.

У справі, що переглядається, судом правильно враховані зазначені висновки Верховного Суду при вирішенні позову про стягнення додаткових витрат на дитину.

Судом також враховано, що батьком дитини ОСОБА_2 не надавалася згода на укладення договору про надання освітніх послуг з приватним навчальним закладом. Підпис батька дитини на зазначених вище договорах відсутній. Відповідно зміст договорів про те, що вони укладені за згодою другого з батьків дитини, що він є поручителем за даними договорами і несе солідарну відповідальність не має будь якого правового значення для вирішення питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину.

Доводи апеляційної скарги, про те, що необхідність навчання дитини у приватному навчальному закладі зумовлена тією обставиною, що навчальні заклади, які фінансуються державою не можуть забезпечити освітній процес під час тривоги, є необґрунтованими, оскільки така обставина не може вважатися особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків. Позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною приватного навчального закладу. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що держава на належному рівні забезпечує освітній процес в Україні, незважаючи на введений в Україні режим воєнного стану. В закладах освіти обов`язковим є наявність укриття, де під час повітряної тривоги мають перебувати діти.

На думку колегії суддів, навчання дитини у приватному навчальному закладі - не зумовлені особливими обставинами, пов`язаними з розвитком певних здібностей дитини, тому суд дійшов правильного висновку, що такі витрати не можуть вважатися понесеними за особливих обставин, а відповідно є додатковими витратами у розумінні вимог ст.185 СК України.

На думку колегії суддів, суд встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, дійшов обгрунтованого висновку, про те, що позивач не довела наявності особливих обставин, які б свідчили про необхідність понесення таких витрат.

Установивши, що витрати, які позивач віднесла до додаткових витрат, пов`язаних з навачнням дитини у ТОВ «Сеціалізована школа І-ІІІ ступенів « Каітал Юніон » та отримання додаткових освітніх послуг у ФОП « ОСОБА_4 не підлягають відшкодуванню відповідачем, суд обґрунтовано виходив з того, що такі витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання, а тому не є додатковими витратами у розумінні закону.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, суд, на підставі належним чином оцінених доказів, які містяться у матеріалах справи, з урахуванням встановлених обставин з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про

відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку з їх недоведеністю.

Витрати по сплаті судового збору по даній справі суд відносить на рахунок держави, оскільки відсутні правові підстави для їх стягнення зі сторін по справі.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лободи Ірини Василівни, залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна