П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року

м. Рівне

Справа № 571/435/25

Провадження № 22-ц/4815/822/25

Головуючий у Рокитнівському районному суді

Рівненської області: суддя Верзун О.П.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

о 16 год. 02 хв. 24 березня 2025 року

у селищі Рокитне Сарненського району

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 28 березня 2025 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Хлуд І.П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Рокитнівська селищна рада Сарненського району Рівненської області;

представники учасників справи:

позивача адвокат Сімутін Роман Вікторович;

відповідача ОСОБА_2 ;

за участі: представника Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області Гвоздецької Олени Василівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сімутіна Романа Вікторовича на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2025 року у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Сімутіна Романа Вікторовича до Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області про визнання незаконною нотаріальної дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року через свого представника адвоката Сімутіна Р.В. в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області про визнання незаконною нотаріальної дії із засвідчення справжності підпису ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на акті, яка вчинена старостою Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області Сікорою В.К. 25 квітня 2024 року та зареєстрована в реєстрі нотаріальних дій за №4-23.

Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що 25 квітня 2024 року староста Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області (села Рокитне, Лісове, Осницьк, Старики) Сікора В.К. вчинив нотаріальну дію - засвідчення справжності підпису ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на акті. Нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі за № 4-23.

Ці особи підтвердили, що ОСОБА_9 проживала однією сім`єю з січня 2015 року по червень 2017 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 .

Вважає, що вчинення старостою нотаріальної дії засвідчення справжності підпису фізичних осіб на акті про проживання однією сім`єю вважає незаконним. При цьому, посилаючись на ст. 78 Закону України «Про нотаріат», зазначає, що нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань не може засвідчувати справжність підпису фізичної особи на документі, в якому стверджуються обставини, право посвідчення яких належить лише відповідному державному органу (час народження, шлюбу, смерті, наявність хвороби, інвалідності, права власності на майно тощо).

Проживання осіб однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу є фактом (обставиною), що відповідно до ст. 315 ЦПК України встановлюється виключно судом. Тому староста ОСОБА_10 не праві був засвідчувати справжність підпису неведених осіб на відповідному акті.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2024 року представнику ОСОБА_1 адвокату Сімутіну Р.В. відмовлено в позові до Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області про визнання незаконною нотаріальної дії.

У поданій через свого представника адвоката Сімутіна Р.В. апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати, задовольнивши позов повністю.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що позивач у будь-яких родинних відносинах із ОСОБА_9 протягом 2015-2017 років не перебував, а тому засвідчення посадовою особою органу місцевого самоврядування акту свідчить про те, що особи підтвердили факт проживання його з ОСОБА_9 однією сім`єю як чоловіка та жінки. Вважає будь-яке інше тлумачення цього факту помилковим.

Тому неправильно оцінивши акт, на якому старостою Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області ОСОБА_10 було засвідчено справжність підпису фізичних осіб, суд попередньої інстанції порушив норми ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Відповідно до ст. 78 Закону України "Про нотаріат" нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню.

Між тим, проживання осіб однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є фактом (обставиною), що відповідно до ст. 315 ЦПК України встановлюється лише судом. Отже, староста Рокитнівської селищної ради Сікора В.К. не вправі був засвідчувати справжність підпису відповідних осіб у відповідному акті.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, 25 квітня 2024 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 склали акт, яким підтвердили, що ОСОБА_9 проживала однією сім`єю з січня 2015 року по червень 2017 року з громадянином ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня старостою Рокитнівської селищної ради (села Рокитне, Лісове, Осницьк, Старики) Сарненського району Рівненської області ОСОБА_10 засвідчено справжність підпису зазначених осіб, які склали акт і власноручно підписалися в його присутності. Особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 старостою встановлено, їх дієздатність перевірено. Зареєстровано в реєстрі за №4-23.

Вважаючи, що вчинення нотаріальної дії суперечить вимогам закону внаслідок того, що факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу має встановлюватися виключно судом у порядку окремого провадження, а староста ОСОБА_10 був не вправі засвідчувати справжність підпису осіб у складеному акті, у лютому 2025 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області, з якою староста перебував у трудових (службових) відносинах, про визнання незаконною нотаріальної дії із засвідчення справжності підпису ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на акті від 24 квітня 2024 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із відсутності правових і фактичних підстав для задоволення вимог позивача, оскільки Рокитнівським селищним старостою Сарненського району Рівненської області ОСОБА_10 встановлено особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Перевірено їх дієздатність та засвідчено справжність їх підпису, які є сусідами та ствердили про те, що протягом часу з січня 2015 року по червень 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому нотаріальну дію зареєстровано в реєстрі за №4-23.

Тобто засвідчення справжності підпису осіб на акті не призвело до встановлення юридичного факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу.

Отже, обставин, які слугували б підставою для визнання неправомірними дій старости Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області ОСОБА_10 при вчиненні ним нотаріальної дії, встановлено не було, адже ним не встановлювався будь-який факт, що має юридичне значення, в т.ч. факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Більше того, в судовому засіданні за певних умов та обставин доказуванням передбачено право учасника справи виключити той чи інший доказ з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів або можливість спростування того чи іншого доказу. Тому ОСОБА_1 не доведено, що відповідачем порушено його суб`єктивні цивільні права чи охоронювані законом інтереси.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.ст. 1, 37, 78 Закону України "Про нотаріат" у сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

У сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії:

1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна;

2) посвідчують заповіти (крім секретних);

3) видають дублікати посвідчених ними документів;

4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них;

5) засвідчують справжність підпису на документах;

6) видають свідоцтва про право на спадщину;

7) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя.

Дії, передбачені пунктами 6 і 7 частини першої цієї статті, вчиняють уповноважені посадові особи органу місцевого самоврядування, які мають вищу юридичну освіту, досвід роботи у галузі права не менше трьох років, пройшли протягом року стажування у державній нотаріальній конторі або приватного нотаріуса, завершили навчання щодо роботи з єдиними та державними реєстрами, що функціонують в системі Міністерства юстиції України, та склали іспит із спадкового права у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Контроль за організацією нотаріальної діяльності уповноважених на це посадових осіб органів місцевого самоврядування, дотриманням ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконанням правил нотаріального діловодства здійснюється Міністерством юстиції України.

Зазначені посадові особи органів місцевого самоврядування не мають права на оформлення документів, призначених для використання за межами державного кордону.

Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах,

На документі може бути засвідчена справжність підпису особи, що підписалась за іншу особу, яка не могла це зробити власноручно внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин.

Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань не може засвідчувати справжність підпису фізичної особи на документі, в якому стверджуються обставини, право посвідчення яких належить лише відповідному державному органу (час народження, шлюбу, смерті, наявність хвороби, інвалідності, права власності на майно тощо). Справжність підпису на такому документі може бути засвідчена у випадку, якщо документ призначений для подання до компетентних органів іншої держави.

Згідно із ст.ст. 1.1., 1.2., 2.4., 2.11., 4.2., 4.3. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 року за №1298/20036), перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено статтею 37 Закону України "Про нотаріат".

Нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

При вчиненні нотаріальних дій перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії.

Посвідчення заповітів, засвідчення вірності копій (фотокопій) документів і виписок з них, засвідчення справжності підпису на документах, видача дубліката посвідченого документа здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування (додатки 1-14).

Посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені в документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою.

Посадова особа органу місцевого самоврядування не може засвідчувати справжність підпису фізичної особи на документі, в якому стверджуються обставини, право посвідчення яких належить лише відповідному державному органові (дата народження, смерті, укладення шлюбу, наявність хвороби, інвалідності, право власності на майно тощо).

З висновку Верховного Суду, що висловлений у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № № 638/15576/16-ц (провадження № 61-7489св21), вбачається, що відповідно до ст. 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), щодо яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі.

Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтересам порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду із відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб`єктів спірних матеріальних правовідносин, щодо яких виник спір.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 405/8279/15-ц (провадження № 61-17825св18).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що насправді старостою Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області ОСОБА_10 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 протягом певного часу проживали однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, то цим обставинам суд попередньої інстанції дав вичерпну і повну оцінку, з якою погоджується й апеляційний суд.

Поготів, спірний акт носить характер письмового доказу, а не документа, яким встановлено факт, що має юридичне значення, і який безумовно породжує відповідні права та обовязки для певних осіб. Тобто у разі його використання як засобу доказування у судовому процесі його може бути спростовано заінтересованою особою і залишено судом без уваги.

Згідно зі ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому враховується, що посадова особа органу місцевого самоврядування, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені в документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою (ч. 3 ст. 78 Закону України "Про нотаріат").

Не можна погодитися із посиланнями про недодержання судом норм процесуального права.

Так, відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові дефекти, що потягли би помилкове вирішення справи, представник позивача не надав, матеріали справи їх не містять, а апеляційним судом здобуто не було.

При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Не можна погодитися і з аргументами заявника про помилкове застосування норм матеріального права, адже спростовуються правильністю висновків суду першої інстанції.

Решта доводів апеляційної скарги також є необґрунтованими і тому колегією суддів відхиляються.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування не підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine), рішення від 10 лютого 2010 року).

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сімутіна Романа Вікторовича залишити без задоволення, а рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 15.07.2025

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

С.С.Шимків