Справа № 367/7496/25
Провадження №2-з/367/96/2025
УХВАЛА

Іменем України

04 липня 2025 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення 38 сесії 4 скликання Бучанської селищної ради від 24.12.2004 № 1142-38-ІV, визнання недійсним та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрів земельної ділянки,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення 38 сесії 4 скликання Бучанської селищної ради від 24.12.2004 № 1142-38-ІV, визнання недійсним та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрів земельної ділянки.

Одночасно з позовною заявою представником позивача - адвокатом Шкварко А.В. від імені ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову у вказаній справі, шляхом 1) накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим № :01:034:0017, площею 0,15 га, яка розташована за адресою Київська область, місто Буча, вулиця Вокзальна, 101, АДРЕСА_1 ) заборони будь-яких дій з відчуження, обтяження, передачі у користування, заставу та будівництва на вказаній земельній ділянці, як відповідачем у справі так і іншими особами; 3) заборони вирубки, знищення, пересадки або іншого втручання у зелені насадження, що розташовані на вказаній земельній ділянці. Вимоги заяви мотивовано тим, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовною заявою про визнання приватизації вказаної земельної ділянки та подальший договір її купівлі-продажу недійсними. Невжиття заходів забезпечення позову, на думку заявника, може призвести до відчуження зазначеної земельної ділянки третім особам, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених майнових прав, а тому, керуючись положеннями ЦПК України, висновка,ми викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006, просить задовольнити заяву про забезпечення позову, шляхом накладення судом арешту на земельну кадастровим № :01:034:0017, площею 0,15 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , заборони будь-яких дій з відчуження, обтяження, передачі у користування, заставу та будівництва на вказаній земельній ділянці, як відповідачем у справі так і іншими особами; заборони вирубки, знищення, пересадки або іншого втручання у зелені насадження, що розташовані на вказаній земельній ділянці.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду вказану заяву передано судді Білогруд О.О.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві, забороною вчиняти певні дії (пункти 1 та 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Таким чином, забезпечення позову вживається у випадку якщо позивач має побоювання, які викликані тим, що відповідачем протягом розгляду справи по суті буде вчинено дії, що призведуть до неможливості виконання рішення суду, у разі ухвалення судом рішення про задоволенні позовних вимог.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Так, у заяві ОСОБА_3 просить накласти арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , однак до заяви долучає копію державного акту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 . Вказане унеможливлює чітко встановити на яку ж саме земельну ділянку він просить накласти арешт та заборонити вчиняти інші дії на ній.

Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (правова позиція, викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має здійснити: 1) оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; 2) забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; 3) з`ясувати зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; 4) ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; 5) запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у зв`язку з вжиттям таких заходів.

Водночас, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову» (правова позиція, викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (правова позиція, викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (правова позиція, викладена у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладена Постанові від 17.10.2018 у справі № 183/5864/17-ц).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову. Таке обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести співмірність обраного засобу забезпечення позову.

Так, заявником ОСОБА_1 зазначено, що не застосування заходу забезпечення у запропонованій формі надасть можливість відповідачу у справі відчужити земельну третім особам, при цьому заявником не обґрунтовано які саме дії відповідача дають підстави вважати, що відповідне відчуження реально відбудеться і це ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або перешкоджатиме ефективно захистити та поновити порушене право позивача. До заяви долучено фото на якому убачаються дерева, у яких спиляні гілки. Зазначення про вирубку зелених насаджень, як підставу для накладення арешту на майно, та долучення фото з якого не є цілком зрозуміло, що така вирубка дійсно проводиться, не може бути обґрунтуванням для накладення арешту на майно, що перебуває у приватній власності іншої особи, та ухваленні судового рішення про заборону вирубки, знищення, пересадки або іншого втручання у зелені насадження.

Тобто судом зауважується, що застосування саме заходу забезпечення у тому вигляді, якому просить заявник, у заяві не обгрунтовано, не відвіповідає вимогам співмірності, а також може призвести до втручання у право приватної власності іншої особи та порушення прав власника нерухомості.

Заявлений вид заходу забезпечення позову не є співмірним з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів та потягне за собою порушення прав та інтересів інших осіб, а також заявником не обґрунтовано доцільність вжиття саме такого заходу забезпечення позову і саме в такому обсязі, а адреса земельної ділянки, зазначена у заяві, та адреса, відображена у правовстановлюючих документах не відповідають одна одній.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми законодавства, з врахуванням наведеної практики Верховного Суду, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; презумпції співмірності заявленим вимогам та наслідкам застосування заявленого заходу забезпечення; дотримання збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; відсутності належних доказів та обґрунтування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

При цьому, відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд, також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінилися певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатися до суду.

Керуючись статтями 149 -154, 157 ЦПК України, -

постановив :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Шкварко Андрієм Володимировичем, про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reestr.court.gov.ua.

Суддя О.О. Білогруд