ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 липня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/1371/24

Головуючий у першій інстанції Кравчук М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1207/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Шарапової О.Л.,

суддів: Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.

з участю секретаря Шапко В.М.

Учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1 ,

відповідач: Ріпкинська територіальна громада селища Ріпки Чернігівського району Чернігівської області в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .

Оскаржується рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року, суддя Кравчук М.В., селище Ріпки,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просила визнати право на земельну частку (пай) розміром 5,26 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Україна» с. Гучин, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0236011, виданого на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 10.06.1996 р. № 209 на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрованого 30.07.1996 р. за № 422 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна», в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка була прийнята позивачкою. До складу спадщини увійшло також право на зазначену вище земельну частку (пай), оскільки її батько, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після померлого брата, проте за життя не оформив спадкових прав.

Вказувала, що її батько постійно проживав зі своїм братом у його будинку з грудня 1998 року і до самої смерті брата. Вони разом вели спільне господарство. Після смерті брата її батько ще кілька років проживав у будинку брата без реєстрації, доглядав за будинком та обробляв присадибну ділянку.

Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я ОСОБА_4 було втрачено, а дублікат вищевказаного документа не може бути виданий, у зв`язку з тим, що згідно Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» за його видачею міг звернутися лише власник, на ім`я якого було видано оригінал втраченого або зіпсованого документа, до того ж на сьогоднішній день сертифікати на право на земельну частку (пай) взагалі не видаються, тому вона позбавлена можливості іншим шляхом, окрім звернення до суду, довести своє право на земельну частку (пай).

Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді права на земельну частку (пай), виданого на ім`я ОСОБА_2 , вона звернулася з відповідним позовом до суду.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про задоволення її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном у вигляді права на земельну частку (пай) повинна бути наявність у батька позивачки, ОСОБА_3 , сертифіката на земельну частку (пай), оскільки вступ ОСОБА_3 в управління та володіння будь-яким майном рідного брата, ОСОБА_2 , свідчить про прийняття усієї спадщини в т.ч. і права на земельну частку (пай).

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що не відповідає обставинам справи висновок суду першої інстанції про те, що право на земельну частку (пай) становить собою усю спадкову масу після ОСОБА_2 , оскільки до майна ОСОБА_2 належить також житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , документи, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на цей будинок не збереглись, у зв`язку з чим не були надані до суду, проте факт належності йому зазначеного будинку не заперечувався жодною із сторін.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що лист ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 21.02.2022, в якому зазначено «Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0236011 по колишньому КСП «Україна» с. Гучин Чернігівського (раніше Ріпкинського) району Чернігівської області був виданий ОСОБА_2 », не є належним доказом отримання сертифіката, оскільки у законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала факт видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) підтверджувати виключно копією сторінки книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідків, які були знайомі та спілкувалися з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , при цьому надавши перевагу письмовим документам, які мають суперечності, обґрунтувавши це тим, що у показах свідків було відсутнє вільне відтворення подій та опис конкретних обставин.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Трудове Чернігівського району Чернігівської області помер ОСОБА_2 (а.с. 19).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72835444 від 15.06.2023, спадкова справа до майна ОСОБА_2 не заводилася (а.с. 20).

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 15.06.2023 № 72835451, ОСОБА_2 за життя не було складено заповіту (а.с. 21).

Згідно довідки Сиберізького старостинського округу № 10 Ріпкинської селищної ради № 53 від 06.02.2024 слідує, що ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав на день смерті у АДРЕСА_1 (а.с. 22).

З копії будинкової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_2 ) вбачається, що ОСОБА_3 16.11.1998 р. прибув за вказаною адресою на постійне проживання з села Трудове Ріпкинського району та був зареєстрований за новою адресою 15.12.1998 (а. с. 120).

Згідно довідки Сиберізького старостинського округу №10 Ріпкинської селищної ради № 81 від 24.03.2025 вбачаться, що за адресою: АДРЕСА_1 у період з 16.11.1998 до 11.09.2000 проживав та зареєстрований ОСОБА_2 . З 11.09.2000 до 16.04.2010 ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с. 148).

Згідно довідки Сиберізького старостинського округу №10 Ріпкинської селищної ради № 82 від 24.03.2025 слідує, що за адресою: АДРЕСА_3 , у період з 16.11.1998 до 25.11.1998 проживав та був зареєстрований ОСОБА_3 . Починаючи з 25.11.1998 і до 16.04.2010 за даною адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с. 147).

З копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Гучинської сільської ради 24.11.1998 та зареєстрованого за № 69, вбачається, що заповідач ОСОБА_3 мешкає у АДРЕСА_3 (а.с. 120 зворот - 121).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чернігів (а.с. 18).

З копії заяви ОСОБА_1 , поданої 07.08.2010 р. до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, ОСОБА_3 , вбачається, що нотаріусом перевірено, що спадкодавець мешкав за адресою: АДРЕСА_4 , з 15.12.1998 і по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 один (а.с. 119).

З листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 21.02.2022 № 29-25-0.3-1177/2-22, слідує, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0236011 по колишньому КСП «Україна» с. Гучин Чернігівського (раніше Ріпкинського) району Чернігівської області був виданий ОСОБА_2 на підставі розпорядження Ріпкинської райдержадміністрації від 10.06.1996 № 209 і зареєстрований 30.07.1996 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Україна» № 422 розміром 5,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін зазначеного сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 не видавався (а.с. 36).

Відомості про втрату оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) опубліковано в оголошеннях газети «Життя Полісся» № 26 (10201) від 29.06.2023 (а.с. 38-39).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1816/02-31 від 17.08.2023 державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Репех С.О. було відмовлено ОСОБА_1 , що зареєстрована у АДРЕСА_5 у вчинення нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Україна» села Гучин Чернігівського району (колишній Ріпкинський район) Чернігівської області, що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , спадкоємцем якого був ОСОБА_3 , з наступних підстав:

1) відсутність правовстановлюючих документів (не надано сертифікат на право на земельну частку (пай)),

2) відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин (не надано доказів родинних відносин ОСОБА_3 з ОСОБА_2 ),

3) відсутність доказів прийняття спадщини фактом сумісного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_2 на момент його смерті (у спадковій справі № 493/2010 наявні відомості про те, що ОСОБА_3 з 15.12.1998 був зареєстрований у АДРЕСА_4 , що суперечить відомостям, поданим ОСОБА_1 до нотаріальної контори) (а.с. 16 - 17).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави стверджувати прийняття спадщини фактом сумісного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_2 .

Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Звертаючись з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, позивачка зазначила відповідачем лише територіальну громаду в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

З матеріалів справи вбачається, що позов заявлений не до всіх осіб, чиїх прав та інтересів стосується предмет спору, зокрема, без залучення до участі у справі співвідповідачами КСП «Україна» або його правонаступника; районної державної адміністрації, яка затверджувала розмір паю та вирішувала питання про видачу сертифіката.

Незалучення до участі у справі всіх відповідачів є обов`язковою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча: Судді: