РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3886/24

16 липня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного првадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов обґрунтовує тим, що 27.01.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відповідачем ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту №3. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 уклала Договір про споживчий кредит №3 від 27.01.2021 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс». 27.01.2021 року відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 7300 грн.

05.09.2022 р. згідно умов договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було відступлено право вимоги за кредитним договором №3 від 27.01.2021 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу, сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 26 202,62 грн., з яких: 7300 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 18902,62 грн. - сума заборгованості за відсотками.

ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «Компані Інвест Фінанс», що підтверджується відповідним наказом.

Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача направлялася досудова вимога, де було зазначено інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору, однак відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором №3 від 27.01.2021 р.

Враховуючи те, що відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання, позивач просив суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Діджи Фінанс" заборгованість за кредитним договором №3 від 27.01.2021 р. у розмірі 26 202,62 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. та 2 422,40 грн. сплаченого судового збору при поданні позову до суду.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 21.10.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

28.11.2024 року представник відповідача адвокат - Євгеюк О. Є. через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що із змісту позовної заяви вбачається, що 27.01.2021 року ОСОБА_1 прийняла оферту ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» щодо укладення договору про надання споживчого кредиту №3 у формі подання заявки на отримання кредиту на офіційному веб-сайті ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та 27.01.2024 р. нібито відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 7300 грн.

Позивач стверджує, що умовами договору про надання споживчого кредиту №3 від 27.01.2021 р. передбачено: мета отримання кредиту - на споживчі цілі (для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника); кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту.

Згідно умов договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 р. ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступлено право вимоги за кредитним договором №3 від 27.01.2021 р. на користь ТОВ «Діджи фінанс». Згідно договору факторингу сума боргу відповідача перед позивачем складає 26202,62 грн.

Позивач вказує, що ним вживалися заходи досудового врегулювання заборгованості шляхом направлення вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором №3 від 27.01.2021 р. на адресу відповідача.

З огляду на ці обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №3 від 27.01.2021 р. у розмірі 26202,62 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Із долученої до позовної заяви копії Договору №3 про надання споживчого кредиту від 27.01.2021 р. вбачається, що Кредитодавець (ТОВ «ФК «Інвест Фінанс») зобов`язується надати Позичальникові ( ОСОБА_1 ) кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором.

Згідно п.1.2., п.1.3., п.1.6.. п.1.7. договору, сума, на який надається кредит 7300 грн.; строк надання кредиту 30 календарних дні; орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 416,1% річних; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 9796,6 грн. Згідно п.2.1. договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту.

А згідно доданої до позовної заяви оферти (пропозиції укласти електронний договір) можна встановити, що сума кредиту складає 7300 грн., термін кредиту - 30 днів; розмір процентної ставки/день - 1,14%, річний розмір процентної ставки - 416,1%.

Згідно витягу з Додатку №1 до договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 р. (сформованого 17.09.2024 р.) по боржнику ОСОБА_1 значиться борг по кредитному договору №3 від 27.01.2021 р. у розмірі 26202.9 грн., у т.ч. за тілом - 7300 грн., за відсотками - 18902,9 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №3 від 27.01.2021 р., складеному і підписаному представником ТОВ «Компані інвест фінанс» Подсєваловою Н.Г. (без дати і номера) нарахування процентів у розмірі 26202,62 грн. здійснено з 27.01.2021 р. по 27.02.2022 р.

Позивачем не надано суду оригінал Договору №3 від 27.01.2021 р., який дозволяв би встановити дійсний зміст його істотних умов, оскільки його не існує. Копія електронного документа без підписів сторін та відсутності будь-який цифрових ідентифікаторів підписання його умов з боку відповідача ОСОБА_1 саме в тій його редакції, що надано позивачем, унеможливлює ідентифікацію його підписантів, зміст його не захищений від внесення правок та викривлення, а тому прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу не відповідатиме нормам статей 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та принципу безпосереднього дослідження доказів судом.

Крім того, суду не надані докази того, що відповідач і первісний кредитор підписували договір №3 від 27.01.2021 р. та усі додатки до нього (оферту) будь-яким способом як передбачено ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а сукупність цифр і літер як «електронний підпис» відповідача, могли бути нанесені будь-якою особою. Так само і відсутність підпису і печатки первісного кредитора на самому кредитному договорі також вказує на те, що позивачем не надано належного та допустимого доказу наявності підписаного належним чином Договору №3 від 27.01.2021 р.

ЦПК України не передбачає можливості прийняття до уваги копій доказів невідомого походження, які не можна перевірити на відповідність оригіналам.

Доказування позивача ґрунтується на припущеннях: доказів фактичного звернення відповідача до первісного кредитора; ідентифікації і верфікації відповідача; створення особистого кабінета, - генерації та надсилання «одноразового ідентифікатора» позичальнику та його надсилання, нанесення саме на ці тексти; підпису договору з кожним додатком первісним кредитором; повідомлення відповідачу та погодження всіх майбутніх умов кредитування, включаючи відсоткову ставку, суму відсотків до сплати та строк їх нарахування; подальшого укладення кредитного договору у письмовій електронній формі на конкретних умовах та надання позичальнику його примірника; фактичної видачі відповідачу кредиту у вказану дату та у вказаному розмірі саме первісним кредитором; подальшого руху коштів - позивачем не надано.

Таким чином, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов' язанні.

Крім того, в якості доказу нібито перерахування коштів первісним кредитором ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» для відповідача ОСОБА_1 позивачем надано ІНФОРМАЦІЙНУ ДОВІДКУ ТОВ «Платежі онлайн» №62/3125/12 від 14.12.2022 р., з якої вбачається, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція: номер - 31173-99616-03223; сума - 7300,00; дата та час проведення - 27.01.2021 11:32:44; номер карти НОМЕР_1 .

При цьому є незрозумілим, в який спосіб можна із цієї довідки ідентифікувати, хто є отримувачем коштів - не вказано жодних даних такої особи; хто є платником цих коштів - не вказано жодних даних такої особи; яке призначення такої транзакції - чи цей платіж згідно Договору№3 від 27.01.2021 р., чи це будь-який інший платіж.

Така інформаційна довідка не є розрахунковим документом та не підтверджує переказу коштів відповідачу, операцій по банківському рахунку, оскільки такий документ не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містять повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором відповідачу коштів 7300 грн. по Договору №3 від 27.01.2021 р. - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, зі справи не зрозуміло, яке відношення ТОВ «Платежі онлайн» має до Договору №3 від 27.01.2021 р., укладеного між відповідачем та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», яке відповідно до договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 р. передало права вимоги ТОВ «Діджи фінанс». Більш того, реквізити повного карткового рахунку позичальника (на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів) в матеріалах справи не міститься. Ні в змісті кредитного договору, ні в будь-яких інших документах оформлених при наданні кредитних коштів, всупереч викладених вище вимог Закону, реквізити повного карткового рахунку відповідачки не зазначено.

Отже, відповідачем заперечується факт укладення з первісним кредитором Договору №3 від 27.01.2021 р. в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», як заперечується факт отримання від первісного кредитора кредитних коштів у розмірі 7300 грн.

Крім того, доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості є також неналежним та необґрунтованим доказом, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи ТОВ «Компані Інвест Фінанс» та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Більше того, у матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» письмового повідомлення ОСОБА_1 про те, що право вимоги за заборгованістю відповідача та його персональні дані відступлено новому кредитору - ТОВ «Діджи Фінанс».

Крім того, із наданого розрахунку заборгованості за Договором Договору №3 від 27.01.2021 р., вбачається, що первісний кредитор продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом після закінчення строку кредитування - 27.02.2021 р. (30 днів з дня укладення договору). При цьому будь - яких правових підстав законності нарахування таких відсотків після 27.02.2021 р. позивачем не надано.

Враховуючи вищевикладене представник відповідача просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі в зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю.

04.12.2024 року представник позивача Волянська К. Я. через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит №3 від 27.01.2021. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 3 від 27.01.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті.

Відповідно до п.п. 9.2 Укладення цього Договору здійснюється за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (ІТС) Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт https://cashberry.com.ua. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

У відповідності до умов кожного з кредитних договорів (договорів позики), їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні договорів. Сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами (Позикодавцями) не було б укладено.

Для укладення договору позики в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч.

Таким чином оспорюваний Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не були би укладені.

Згідно з положеннями Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну торгівлю» різниця між одноразовии ідентифікатором та ЕЦП полягає лише в способі ідентифікації підписувача та ступеня захисту такого підпису, але юридично вони мають однакову силу,

Відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами - є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання всіх благ передбачених кредитним договором.

Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки вказаний договір є дійсним та ніким не скасованим.

Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитних договорів, договору позики в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Сторона відповідача побудувала свою позицію на концепції «негативного доказу». Учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо відповідач не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду.

Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявила. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надала.

За весь період перебування права вимоги за вищезазначеним Договором у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором.

Щодо доказів, які підтверджують наданння (перерахування) коштів відповідачу, то інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок апелянта, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Враховуючи, що кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №705 від 05.11.2014 р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів».

У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладанні договору.

З метою повного та всебічного з`ясування справи, позивачем разом з позовною заявою було додано копію інформаційної довідки від ТОВ «Платежі Онлайн» №62/3125/12 від 14.12.2022 (який безпосередньо здійснював переказ коштів на банківські карти позичальників), як оператора послуг платіжної інфраструктури, яким повідомлено, що на сайті CASHBERRY.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» були проведені успішні транзакції типу видача кредиту, в тому числі 27/01/2021 здійснено перерахування коштів на суму 7300,00 грн., за маскою картки НОМЕР_1 відповідача, за номером транзакпії 31173- 99616-03223.

З метою забезпечення найвищого рівня безпеки проведення платежів PCI DSS, технологія карткових рахунків побудована таким чином, що в платіжних системах міститься лише перші шість та останні чотири цифри номеру карти. Інформацію про повний номер платіжної карти мають банки-емітенти платіжних карток (з параметрами: Номер картки). Для цього необхідно надати відомості про транзакції, які містяться в інформаційній довідці/листі/квитанції наданого платіжним сервісом. За наданими параметрами Банк-емітент платіжної картки зможе повністю ідентифікувати отримувача.

Перерахування коштів на платіжну карту відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснюють операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.

Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог є необґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими, що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 27.01.2021 р. між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3.

Пунктами 1.3. та 1.4. Договору передбачено, що строк надання кредиту становить 30 календарних днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів/розрахунків, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за Процентною ставкою.

Пунктами 1.6. та 1.7. Договору передбачена орієнтовна реальна річна процентна ставка у розмірі 416,1% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору становила за ставкою 9796,6 грн.

Відповідно до п. 3.1. Договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

05.09.2022 р. згідно умов договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було відступлено право вимоги за кредитним договором №3 від 27.01.2021 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу, сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 26 202,62 грн., з яких: 7300 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 18902,62 грн. - сума заборгованості за відсотками. Однак, у матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» письмового повідомлення ОСОБА_1 про те, що право вимоги за заборгованістю відповідача та його персональні дані відступлено новому кредитору - ТОВ «Діджи Фінанс».

Представник позивача у позовній заяві та у відповіді на відзив зазначає, що ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введені якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №3 від 27.01.2021 р. Однак у Договорі №3 від 27.01.2021 року відсутній електронний підпис ОСОБА_1 накладений одноразовим ідентифікатором, чи інший документ, який би підтверджував направлення електронного повідомлення (SMS) з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 та підписання останньою зазначеного договору.

Позивачем до матеріалів справи долучено копію договору №3 від 27.01.2021 р. про надання споживчого кредиту, який не містить підписів сторін та у якому відсутні будь-які цифрові ідентифікатори підписання його умов з боку відповідача ОСОБА_1 , що унеможливлює ідентифікацію його підписантів, зміст його не захищений від внесення правок та викривлення, а тому прийняття рішення на основі паперової копії електронного доказу не відповідатиме нормам статей 77, 78, 79, 95, 100 ЦПК України, ст. 1055 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Відповідно до наявної в матеріалах справи Оферти (пропозиції укласти електронний договір) створеної 27.01.2021 року, в даній пропозиції містяться персональні дані ОСОБА_1 , сума кредиту 7300.00 грн., термін кредиту 30 днів, розмір процентної ставки/день 1.14, річний розмір процентної ставки 416.1. Однак, у даній Оферті (пропозиції) відсутні підписи сторін та будь-які цифрові ідентифікатори її підписання з боку відповідача ОСОБА_1 .

Таким чином суду не надані докази того, що відповідач і первісний кредитор підписували договір №3 від 27.01.2021 р. та усі додатки до нього (оферту) будь-яким способом як передбачено ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Суд звертає увагу на те, що порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Згідно із пунктом 6 частини І статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно - телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв' язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Позивачем не надано доказів фактичного звернення відповідача до первісного кредитора; ідентифікації і верифікації відповідача; створення особистого кабінета, генерації та надсилання «одноразового ідентифікатора» позичальнику та його надсилання, нанесення саме на ці тексти; підпису договору з кожним додатком первісним кредитором; повідомлення відповідачу та погодження всіх майбутніх умов кредитування, включаючи відсоткову ставку, суму відсотків до сплати та строк їх нарахування; подальшого укладення кредитного договору у письмовій електронній формі на конкретних умовах та надання позичальнику його примірника; фактичної видачі відповідачу кредиту у вказану дату та у вказаному розмірі саме первісним кредитором; подальшого руху коштів.

Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов' язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»).

Разом з тим, на підтвердження перерахування коштів первісним кредитором ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» для відповідача ОСОБА_1 позивачем надано інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» №62/3125/12 від 14.12.2022 р., з якої вбачається, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція: номер транзакції - 31173-99616-03223; сума транзакції - 7300,00; дата та час проведення транзакції - 27.01.2021 11:32:44; номер карти НОМЕР_1 . Однак, з даної довідки неможливо ідентифікувати хто є отримувачем коштів, хто є платником цих коштів та яке призначення такої транзакції.

Вказана інформаційна довідка не є розрахунковим документом та не підтверджує переказу коштів відповідачу, операцій по банківському рахунку, оскільки такий документ не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містить повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача.

Наданий суду розрахунок заборгованості не дозволяє зробити висновок щодо розміру заборгованості по фактично отриманій та неповернутій сумі коштів. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов' язком суду.

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).

Враховуючи викладене, ч.7 ст.81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №3 від 27.01.2021 року, оскільки будь - яких доказів підписання ОСОБА_1 долученого до матеріалів справи примірника договору не додано, отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов договору позивач не надав, а розрахунок заборгованості не є достатньою підставою для стягнення з відповідача заборгованості у зазначеному позивачем розмірі, а відтак у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 15, 76, 81, 141, ч.2, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 205, 207, 517, 526, 530, 612, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Інвест Фінанс» про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" (місце знаходження м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, Київська обл.), .

Відповідач:

ОСОБА_1 , (жителька АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компані Інвест Фінанс"), (місце знаходження м. Київ, Кловський узвіз, 7, прим. 28, Київська обл.), .

Повне рішення складено

16 липня 2025 року.

СуддяЛ. А. Грипіч