Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6707/23
Номер провадження 2/711/2552/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі: головуючого судді Демчика Р.В., при секретарі Бутовській Д.О. розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

встановив:

20.09.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заява мотивована тим, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2021 року. Від шлюбу дітей не мають. Позивач, посилається на те, що сімейне життя з відповідачем погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Разом сторони не проживають з 03 липня 2023 року, господарство спільне не ведеться, кожен із подружжя живе своїм окремими життям. Строк для примирення надавати не потрібно. В зв`язку з чим, він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 жовтня 2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), що зареєстрований 05 березня 2021 року у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №256.

28.04.2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дон В.О. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 жовтня 2023 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 18 червня 2025 року заяву відповідача (заявника) ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвоката Дон В.О. про перегляд заочного рішення - задоволено. Скасовано заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Справу призначено до судового розгляду.

07.07.2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дон В.О. подав до суду клопотання про закриття провадження, в зв`язку з тим, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано 14.11.2022 року на підставі свідоцтва про розлучення, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м.Тбілісі Агенції з розвитку державних послуг. Таким чином, станом на дату подання позовної заяви між сторонами шлюб було розірвано та був відсутній предмет спору. Відсутній предмет спору і на теперішній час.

Суд, дослідивши матеріали справи, клопотання відповідача про закриття провадження у справі, вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19), від 31 липня 2023 року (справа № 335/8285/22).

Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону України "Про міжнародне приватне право").

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" зазначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Положеннями статей 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Як вбачається із заяви про закриття провадження у справі, відповідач зазначає, що питання розірвання шлюб було вирішено між сторонами 14 листопада 2022 року, тобто до подачі ОСОБА_1 даної позовної заяви - 20.09.2023 року.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розлучення №4, яке видане 14.11.2022 року відділом реєстрації актів цивільного стану м.Тбілісі Агенції з розвитку державних послуг, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали шлюб 14.11.2022 року.

З практики ЄСПЛ випливає, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу juranovitcuria.Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 08.06.2021 року по справі №662/397/15-ц.

У справі «Bellet v. France», Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення прав особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 13, 182, 142, 255, 259, 260 ЦПК України,

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дон Віктор Олександрович про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - закрити.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Р. В. Демчик