Справа № 137/149/25
Провадження № 22-ц/801/1363/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Верещинська Я. С.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 рокуСправа № 137/149/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Міхасішина І. В., Сопруна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»

на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Рішення ухвалила суддя Верещинська Я. С.

Рішення ухвалено о 12:05 год за участі сторін у селищі Літин,

Повний текст судового рішення складено 14 квітня 2025 року,

Встановив:

У лютому 2025 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості загальною сумою 82 207,92 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 8887,50 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 52 434,56 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 94 календарних днів 20 885,86 грн. Також просив стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №4366441 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в порядку Закону України «Про електронну комерцію», за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту 9000,00 грн., строк кредиту 360 днів з 07 лютого 2024 року по 01 лютого 2025 року; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до умов договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу кредит в сумі 9000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Враховуючи умови договору, 18 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено додатковий договір до договору №4366441 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 лютого 2024 року. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього додаткового договору Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту, яка була надана згідно з додатковим договором склала 4000,00 грн. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало та надало їй кредит в сумі 4000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Враховуючи внесені зміни до договору, які оформлені додатковим договором, сума кредиту на дату укладення додаткового договору, склала 13 000,00 грн.

За даними поденного розрахунку заборгованості у період з 07 лютого 2024 року по 25 жовтня 2024 року включно первісним кредитором нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 53 272,06 грн.

25 жовтня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 67 822,06 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 8887,50 грн., заборгованості за процентами 52 434,56 грн., штрафні санкції 6500,00 грн.

Позивачем межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, у період з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року (94 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 20 885,86 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем загальною сумою 88 707,92 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 8887,50 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 52 434,56 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 94 календарних днів 20 885,86 грн., штрафні санкції 6500,00 грн. Однак, враховуючи норми чинного законодавства, позивач вважає такими, що не підлягають стягненню штрафні санкції в розмірі 6500,00 грн.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість на загальну суму 10 839,51 грн, яка складається з: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 8887,50 грн.; суми заборгованості за процентами у розмірі 1952,01 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 319,41 гр. та витрати на правову допомогу у розмірі 1054,84 грн.

Стягнуто з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6945,16 грн.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, вирішити питання розподілу судових витрат у суді першої інстанції, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3 633,60 грн. та витрати на правничу (правову) допомогу в апеляційній інстанції у сумі 4000,00 грн.

Зазначив, що рішенням суду першої інстанції не згодний в частині відмови у задоволенні вимог відносно суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором в сумі 30 839,68 грн. за період з 07 лютого 2024 року по 25 жовтня 2024 року та процентами нарахованими апелянтом за період з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року за 94 календарних днів загальною сумою 8354,25 грн., право нарахування яких апелянт має на підставі ст. ст. 512, 514, 1054, 1077, 1078 Цивільного кодексу України.

Також, відповідно до п. 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. А тому з 07 лютого 2024 року по 07 березня 2024 року первісним кредитором вірно нараховано проценти за користування грошовими коштами за зниженою процентною ставкою 0,63%, відповідно до п. 1.4.2 договору. У період з 08 березня 2024 року по 21 квітня 2024 року первісний кредитор повинен був нарахувати проценти за денною процентною ставкою 2% в сумі 7998,75 грн. (8887,50 грн. тіло кредиту х 2% (п. 1.4.1. кредитного договору) х 45 календарних днів = 7998,75 грн.). У період з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно первісний кредитор повинен був нарахувати проценти за денною процентною ставкою 1,5 % в сумі 15 997,50 грн. (8887,50грн. тіло кредиту х 1,5% х 120 календарних дні = 15997,50 грн.). У період з 20 серпня 2024 року по 25 жовтня 2024 року включно первісний кредитор повинен був нарахувати проценти за денною процентною ставкою 1% в сумі 5954.63 грн. (8887,50грн. тіло кредиту х 1% 67 календарних днів = 5954.63 грн.). Враховуючи зазначене, загальна сума процентів, нарахованих з період з 07 лютого 2024 року по 25 жовтня 2024 року становить 30839.68 грн.

Позивач зазначив, що він набув права вимоги і щодо майбутніх вимог, в тому числі за договором № 4366441 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 лютого 2024 року, строк дії якого визначено п. 1.3 договору, а саме до 01 лютого 2025 року включно, зокрема щодо відсотків в сумі 8354,25 грн., нарахованих новим кредитором в межах дії кредитного договору в період з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року, а тому, рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволені вимог про стягнення вказаних процентів є помилковим.

Такий помилковий висновок суду першої інстанції вплинув на розподіл в частині судових витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.

Відповідач ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому заперечила проти доводів позивача, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, просить стягнути з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на свою користь витрати на професійну правничу (правову) допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що 07 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_3 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», укладено електронний договір № 4366441 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а. с. 22-36).

За умовами договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_3 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума якого складає 9000,00 грн.

Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів з 07 лютого 2024 року по 01 лютого 2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Відповідно до п. 2.1. договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .

Згідно з п.3.1. договору, Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Пунктом 1.4.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору.

Пунктом 1.4.2. договору передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,63 % в день та застосовується на наступних умовах. Якщо клієнт до встановленого строку, зазначеного в п. 1.4.2. договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Відповідно до п. 4.1. договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3. договору.

Пунктом 1.2.1. договору сторони передбачили, що, за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором, відповідно до графіку платежів (п. 1.3 цього договору).

18 лютого 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір до договору № 4366441 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 лютого 2024 року (а. с. 37-42). Сума кредиту, надана згідно з додатковим договором, складає 4000,00 грн.

Перерахування кредитних коштів ОСОБА_3 в сумі 9000,00 грн. та 4000,00 грн., відповідно до умов договору № 4366441 та додаткового договору до договору № 4366441, здійснено поповненням банківської картки № НОМЕР_1 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (), яка має відповідний дозвіл та на підставі договору № ФК-П-19/03-01 від 12 березня 2019 року з ТОВ «Лінеура Україна» (а. с. 43-45), номер транзакцій в системі iPay.ua 340726888 та 345214252, що підтверджується повідомленнями від 01 листопада 2024 року № 768-0111 та №769-0111 (а. с. 46, 47).

Згідно відповіді AT КБ «ПРИВАТБАНК» встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 емітовано картку НОМЕР_2 , на яку 07 лютого 2024 року здійснено переказ коштів на суму 9000,00 грн. та 18 лютого 2024 року здійснено переказ коштів на суму 4000,00 грн. (а. с. 156).

Згідно розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором № 4366441 від 07 лютого 2024 року у період з 07 лютого 2024 року по 25 жовтня 2024 року включно (а. с. 48-53), первісним кредитором нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 53 272,06 грн., з яких 52 434,56 грн. проценти за користування з розрахунку: до 07 березня 2024 року за ставкою 0,63%, до 25 жовтня 2024 року за ставкою 2,5%, та 6500,00 грн штрафні санкції. У вказаний період ОСОБА_3 здійснено оплату на рахунок ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», з яких на оплату тіла кредиту зараховано 4112,50 грн. та на оплату процентів за користування грошовими коштами зараховано 837,50 грн. Залишок тіла кредиту 8887,50 грн.

Умовами договору, передбачено, що відповідно до п. 5.1.3. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення.

25 жовтня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_3 за договором № 4366441 на загальну суму 67 822,06 грн., з яких: 8887,50 грн. тіла кредиту; 52 434,56 грн. процентів за користування; 6500,00 грн. штрафних санкцій (а. с. 54-65).

Відповідно до п. 1.3 умов договору № 4366441 строк кредиту 360 днів: з 07 лютого 2024 року по 01 лютого 2025 року.

Згідно розрахунку ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» в межах строку дії договору, у період з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 (94 календарних днів), позивачем здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 20 885,86 грн. (8887,50 грн. * 2,5% = 222,19 грн. * 94 календарних дні = 20 885,86грн.) (а. с. 67-68).

За розрахунком ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», наведеним у позовній заяві, ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем за договором № 4366441 від 07 лютого 2024 року загальною сумою 88 707,92 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 8887,50 грн.; нарахованих процентів первісним кредитором 52 434,56 грн.; нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за 94 календарних днів 20 885,86 грн.; штрафні санкції 6500 грн. При цьому, позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за договором в розмірі 6500,00 грн. з огляду на Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи загальну суму боргу, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 10 839,51 грн., яка складається з: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 8887,50 грн.; суми заборгованості за процентами у розмірі 1952,01 грн., суд першої інстанції виходив з того, що пункти 1.4.1., 1.4.2. (в частині денної процентної ставки 2,344%), 1.5.1., 1.5.2., 1.6.1., 1.6.2. кредитного договору, додаток № 1 до кредитного договору, пункти 1.6., 1.7., 1.7.1., 1.7.2., 1.8.1., 1.8.2. додаткового договору, а також додатку № 1 до додаткового договору є нікчемними в силу приписів ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, нарахування первісним кредитором процентів за процентною ставкою 0,63% в день з 07 лютого 2024 року по 07 березня 2024 року є правомірним та не суперечить законодавству. Водночас, суд погодився із наведеним представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Яресько Т. В. контр-розрахунком процентів за період з 07 лютого 2024 року по 27 січня 2025 року, за яким сума нарахованих процентів за обліковою ставкою НБУ становить 1952,01 грн.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно положень статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_1 у поданому відзиві на позовну заяву факту укладення кредитного договору не заперечувала, але не погодилась виключно, щодо нарахованих позивачем відсотків.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, на думку ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», первісний кредитор ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не дотримався вимог чинного законодавства, зокрема не здійснив перерахунок процентної ставки відповідно до пункту 17 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування». В апеляційній скарзі фактично наведено новий розрахунок процентів за користування кредитом, що свідчить про зміну як позовних вимог, так і правової підстави їх заявлення.

Відповідно до частини шостої статті 367 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції не можуть прийматися та розглядатися нові позовні вимоги або інші правові підстави, які не були заявлені в суді першої інстанції. Апеляційний розгляд обмежується перевіркою правильності рішення суду першої інстанції у межах наявних матеріалів та доводів.

Таким чином, посилання апелянта на інший підхід до нарахування процентів із урахуванням положень Закону «Про споживче кредитування» є зміною позовних вимог, що прямо суперечить процесуальному закону, а відтак не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції.

Поряд з цим, така позиція позивача є взагалі помилковою, оскільки базується на неправильному тлумаченні та застосуванні норм матеріального права.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Цим Законом, зокрема, внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», яким статтю 8 доповнено частиною п`ятою такого змісту: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %».

Водночас, згідно з пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності вказаного Закону, встановлено такі обмеження щодо максимальної денної процентної ставки:

-протягом перших 120 днів не більше 2,5 %,

-протягом наступних 120 днів не більше 1,5 %.

Перехідні положення законів мають на меті забезпечити плавний перехід від чинного правового регулювання до нового, що запроваджується, та повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень щодо набрання чинності відповідним законом або його окремими нормами. Саме такі норми тимчасового та локального характеру, як правило, і включаються до перехідних положень.

Відповідно до частини другої розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» згаданого Закону, дія пункту 5 розділу I (який стосується змін до Закону «Про споживче кредитування») поширюється також на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів було продовжено після набрання чинності Законом.

Таким чином:

-положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються виключно до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати;

-натомість до кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1 %, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті.

Так, кредитний договір № 4366441 було укладено сторонами 07 лютого 2024 року, додатковий договір укладено 18 лютого 2024 року, а тому при їх укладенні мають бути застосовані норми законодавства, чинні на дату їх укладення.

Згідно з позовними вимогами та розрахунку заборгованості наданого позивачем заборгованість по процентах нарахована в загальній сумі 73 320,42 грн. з розрахунку: до 07 березня 2024 року за ставкою 0,63%, до 25 жовтня 2024 року за ставкою 2,5%, та за період з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року за 94 календарних днів за ставкою 2,5%.

Проте, умови договорів в частині нарахування процентів за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом не можуть бути застосовані, оскільки є нікчемними.

При цьому апеляційний суд наголошує, що положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не застосовуються до кредитного договору № 4366441 від 07 лютого 2024 року та додаткового договору від 18 лютого 2024 року.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Укладений 07 лютого 2024 кредитний договір № 4366441 та додатковий договір від 18 лютого 2024 року за своєю суттю є договорами споживчого кредитування, тому первісний кредитор не мав права визначати процентну ставку у розмірі 2,5% в день, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% в день.

Таким чином, пункти 1.4.1., 1.4.2. (в частині денної процентної ставки 2,344%), 1.5.1., 1.5.2., 1.6.1., 1.6.2. кредитного договору, додаток №1 до кредитного договору, пункти 1.6., 1.7., 1.7.1., 1.7.2., 1.8.1., 1.8.2. додаткового договору, а також додатку №1 до додаткового договору є нікчемними в силу приписів ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому, нарахування первісним кредитором процентів за процентною ставкою 0,63% в день з 07 лютого 2024 року по 07 березня 2024 року є правомірним та не суперечить законодавству.

За таких обставин, оскільки фактично розмір відсотків кредитним договором не встановлено, у зв`язку з їх нікчемністю, суд першої інстанції згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, визначив їх розмір на рівні облікової ставки Національного банку України, за яким сума нарахованих процентів становить 1952,01 грн.

Отже, доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих заперечень проти висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність ухваленого рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване позивачем рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у тому числі в частині розподілу судових витрат.

Судові витрати, понесені ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції, залишаються за позивачем.

Стосовно понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, слід зазначити наступне.

Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Також статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Постановою від 08 квітня 2020 року у справі № 306/1198/17 Верховний Суд виснував, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу (правову) допомогу представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Яресько Т. В. надав суду копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 21 лютого 2025 року разом з додатком № 2 до договору; ордер серії АІ № 1913736 на представництво інтересів ОСОБА_2 адвокатом Яреськом Т. В. у Вінницькому апеляційному суді; розрахункову квитанцію № 24/05/25 про сплату ОСОБА_2 коштів у загальному розмірі 6000,00 грн.; акт приймання-передачі послуг № 1 від 04 червня 2025 року на загальну суму 6000,00 грн., а також детальний опис робіт (наданих послуг) згідно договору.

Відповідно до п. 2 додатку № 2 до договору розмір гонорару за домовленістю сторін складає фіксовану суму 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок).

24 травня 2025 року відповідач оплатив послуги достроково у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок), про що отримав від адвоката Яреська Т. В. відповідну розрахункову квитанцію № 24/05/25 від 24 травня 2025 року, як це передбачено п.7.5 додатку № 2 до договору.

04 червня 2025 року адвокат Яресько Т. В. та відповідач підписали акт приймання передачі послуг № 1 від 04 червня 2025 року тим самим підтвердивши, що послуги адвокатом Яресько Т. В. були надані в повному обсязі.

Враховуючи надані стороною документи, що підписані адвокатом та клієнтом, можна прийти до висновку про узгоджений розмір гонорару між адвокатом та клієнтом, тому його вартість підлягає розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи його уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, міститься висновок про те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» не подав до апеляційного суду заперечень щодо розміру понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним розглядом справи чи клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, хоча відзив відповідача був одержаний позивачем заздалегідь у своєму електронному кабінеті у підсистемі «Електронний суд».

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що з позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» залишити без задоволення.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіІ. В. Міхасішин
В. В. Сопрун