Справа № 688/1656/25
Провадження 2/681/445/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Горщара А.Г.

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У квітні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за договором № 4409882 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.02.2024 станом на 24.12.2024 у розмірі 151572,44 грн, яка складається з: 21499,66 грн заборгованість за кредитом, 119322,78 грн заборгованість за нарахованими процентами за період з 22.02.2024 по 24.12.2024, 10750,00 грн заборгованість за штрафом, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та 10000 грн витрат на правову допомогу.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачкою 22.02.2024 в електронному вигляді було укладено договір № 4409882 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 21500 грн строком на 360 днів шляхом переказу на її банківську карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування.

ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за укладеним з відповідачкою кредитним договором та перерахувало на її платіжну картку кредитні кошти у визначеному договором розмірі.

24.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 24/12/24, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4409882 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.02.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».

ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, не повернула своєчасно суму кредиту на нараховані відсотки для погашення заборгованості відповідно до його умов.

Відповідно до ухвали судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.04.2025 дану справу передано за підсудністю до Полонського районного суду Хмельницької області.

Згідно з даними протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.05.2025 головуючим суддею у даній справи визначено суддю Полонського районного суду Хмельницької області Горщара А.Г.

Ухвалою судді від 22.05.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам надано строк для подання заяв по суті справи; за клопотанням представника позивача витребувано докази, які надійшли до суду 09.06.2025.

Відповідачці копія позовної заяви з доданими до неї документами надіслана позивачем цінним листом 08.04.2025.

ОСОБА_1 копії позовної заяви з доданими документами та ухвали про відкриття провадження отримала в свій електронний кабінет 19.05.205 та 22.05.2025 відповідно, про що свідчать довідки про доставку електронних документів.

Крім того, копія ухвали про відкриття провадження, надіслана відповідачці судом за зареєстрованою адресою місця проживання та згідно з положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученою.

У встановлений судом строк ОСОБА_1 відзив на позов не подала.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Встановлено, що 22.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір №4409882 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір), за яким відповідачці надано кредит на суму 21500 грн на строк 364 дні зі сплатою процентів за користування ним з періодичністю кожні 14 днів (п.п.1.2. та 1.3. Договору).

Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: Стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, знижена процентна ставка становить 0,25 % за кожен день користування кредитом та застосовується за умови сплати клієнтом до 06.03.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, коштів у сумі не менше суми першого платежу, визначеного Графіком платежів, або здійснення часткового дострокового повернення кредиту (п.1.4. Договору).

Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору (п.1.3. Договору).

Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 (п.2.1. кредитного договору).

За умовами укладеного кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язалась у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором.

Відповідно до п.6.4 Договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф: у розмірі 25 % від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен 7-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Фактом невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань Клієнтом є не здійснення ним сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу та/або повернення суми кредиту в строки сплати платежів, встановлені Договором (Графіком платежів/новим графіком платежів).

Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний сторонами електронними підписами, зокрема відповідачкою шляхом введення одноразового ідентифікатора 21965.

Вказаним ідентифікатором відповідачка також підписала Графік платежів, яким визначено реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту, розмір процентів за користування кредитом та дати внесення платежів, а також дату повернення кредиту 19.02.2025.

ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало для відповідачки кредит в розмірі 21500 грн шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», про що свідчать дані листа № від 27.12.2024 ТОВ «Пейтек Україна», листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.0.1.0.0.0/7-250523/87521-БТ від 27.05.2025, виписки по належному для ОСОБА_1 рахунку за період 22.02.2024-27.02.2024.

За даними розрахунку заборгованості за договором № 4409882 від 22.02.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 24.12.2024 ОСОБА_1 , сплативши 03.03.2024, 17.03.2025, 29.03.2024, 16.04.2024 02.05.2024, 16.05.2024 тіло кредиту в загальному розмірі 0,34 грн та 03.03.2024, 17.03.2024, 29.03.2024, 08.04.2024, 11.04.2024, 16.04.2024, 02.05.2025, 16.05.2025 проценти за користування кредитом в загальному розмірі 38914,29 грн, в подальшому не здійснювала вчасно та в повному обсязі внесення платежів, передбачених кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 151572,44 грн, яка складається з: 21499,66 грн заборгованість за тілом кредиту, 119322,78 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 10750 грн заборгованість за штрафними санкціями.

24.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 24/12/24, за умовами якого Товариство набуло Права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників та оплатило їх, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1855 від 24.12.2024.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 4409882 в сумі 151572,44 грн, з яких: 21499,66 грн заборгованість за сумою кредиту, 119322,78 грн заборгованість за процентами, 10750 грн заборгованість за штрафними санкціями.

Відтак, у відповідності до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» за плату прийняло належне ТОВ «Лінеура Україна» право вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до ОСОБА_1 .

Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд зазначає про таке.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема, ними є договори та інші правочини.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 даного Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальниці шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів. Кредитні кошти надані в безготівкову порядку.

Проте, відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконала, кредитні кошти не повернула, проценти за користування ними в повному обсязі не сплатила.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржниці.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21499,66 грн підлягають задоволенню.

Перевіряючи доводи позивача щодо нарахованої суми відсотків за користування кредитом в межах заявленого позивачем періоду стягнення суд зазначає про таке.

Так, цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

При цьому, згідно п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З матеріалів справи слідує, що кредитний договір з відповідачкою укладений 22.02.2024, тобто після набрання чинності Законом №3498-ІХ, тому первісним кредитором мали бути враховані вимоги вказаного закону щодо максимального розміру денної процентної ставки.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що згідно з вимогами ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» розрахунок відсотків за користування кредитними коштами за період з 22.02.2024 по 24.12.2024 має становити суму 91479,57 грн, що складається з: 752,50 грн відсотків за період з 22.02.2024 по 06.03.2024 (21500 грн ? 0,25 % (знижена процентна ставка відповідно до умов Договору) ? 14 днів), 24724,54 грн за період з 07.03.2024 по 21.04.2024 (21499,99 грн ? 2,5 % ? 46 днів), 38698,80 грн за період з 22.04.2024 по 19.08.2024 (21499,8 грн ? 1,5 % ? 120 днів), 27303,73 грн за період з 20.08.2024 по 24.12.2024 (21499,66 грн ? 1,0 % ? 127 днів).

Враховуючи сплату відповідачкою відсотків за користування кредитом в загальному розмірі 38914,29 грн, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом в період з 22.02.2024 по 24.112.2024 в розмірі 52564,94 грн (91479,57 грн нараховані відсотки - 38914,29 грн сплачені відсотки).

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки штрафу, суд зазначає про таке.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі викладеного відсутні підстави для стягнення з відповідачки 10750 грн заборгованості за штрафом, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану.

Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 74064,60 грн.

В силу вимог ч.1 та ч. 2 ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 48,86 %, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1183,58 грн та 4886 грн витрат на правову допомогу.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за договором № 4409882 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.02.2024, яка складається з: 21499 грн 66 коп. заборгованість за тілом кредиту, 52564 грн 94 коп. заборгованість за нарахованими процентами за період з 22.02.2024 по 24.12.2024, а всього в загальному розмірі 74064 (сімдесят чотири тисячі шістдесят чотири) грн 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1183 грн 58 коп. та 4886 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після тридцяти днів з дня його складення, якщо на нього не буде подано апеляційну скаргу учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», код в , місцезнаходження: вул. Вацлава Гавела, 4 м. Київ поштовий індекс 03124.

Відповідачка ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: