Справа №760/3103/15-ц 6/760/437/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Романа Сергійовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Р. С. звернувся з поданням до Солом`янського районного суду міста Києва, в якому просить надати йому дозвіл на примусове проникнення до житла боржника за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності, для проведення опису та арешту згідно з виконавчим документом.

Подання мотивує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого органу м. Києва Варави Р. С. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 760/3103/15-ц, виданного 09 листопада 2023 року Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 4 654 763,52 грн. Також виконавче провадження № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суми сплаченого судового збору в розмірі 1 650,33грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 грудня 2023 року замінено стягувача АТ «Укрсиббанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», яка набрала законної сили.

Постанови про відкриття виконавчих проваджень № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 від 28 лютого 2024 року були направлені сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом. Відповідно до положень чинного законодавства боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з відповіддю з Пенсійного фонду України щодо осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами ОСОБА_1 не працює з 01 лютого 2023 року.

28 лютого 2024 року з метою забезпечення виконання рішення суду приватним виконавцем накладено арешт на кошти боржника. Відповідно до відповідей банківських установ - кошти на рахунках боржника відсутні.

З відповіді МВС від 28 лютого 2024 року встановлено, що за боржником відсутні зареєстровані транспортні засоби.

Натомість, встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О. С. 08 листопада 2006 року за реєстровим № 3792з, належить квартира АДРЕСА_2 .

08 листопада 2006 року за договором іпотеки № 29638, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О. С. та зареєстрованого в реєстрі за № 3797з, боржник ОСОБА_1 передав АТ «Укрсиббанк» в забезпечення своїх вимог за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 листопада 2006 року, договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 листопада 2006 року вищевказане нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 .

24 жовтня 2024 року ним направлено запит приватного виконавця до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, у відповідь на який було повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_1 відсутні зареєстровані особи.

Разом з тим, приватним виконавцем неодноразово здійснювались виходи за адресою: АДРЕСА_1 з метою опису нерухомого майна, проте доступу до квартири ніхто не надав, про що було складено відповідні акти від 29 лютого 2024 року, 16 липня 2024 року, 16 вересня 2024 року.

11 березня 2025 року ним направлено вимогу боржнику бути присутнім під час проведення виконавчих дій з опису та арешту з метою подальшої реалізації, та надати доступ приватному виконавцю та суб`єкту оціночної діяльності-суб`єкту господарювання до нерухомого майна, а саме - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , 14 березня 2025 року об 11-00 год. 14 березня 2025 року приватним виконавцем здійснено вихід за вищевказаною адресою, однак доступ до об`єкта нерухомого майна боржником не надано, про що складено відповідний акт приватного виконавця.

29 квітня 2025 року ним направлено вимогу боржнику бути присутнім під час проведення виконавчих дій з опису та арешту з метою подальшої реалізації та надати доступ приватному виконавцю та суб`єкту оціночної діяльності-суб`єкту господарювання до нерухомого майна, а саме - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , 05 травня 2025 року о 12-00. 05 травня 2025 року приватним виконавцем здійснено вихід за зазначеною вище адресою, однак доступ до об`єкта нерухомого майна боржником не надано, про що складено відповідний акт приватного виконавця.

Станом на 20 травня 2025 року боржник вимоги не виконав, на контакт з приватним виконавцем не йде, на вимоги не реагує, пояснень щодо невиконання вимог виконавчого документу не надає ні в письмовому вигляді, ні в усному, при цьому, будучи обізнаним про примусові дії, що здійснюються відносно нього.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, приватний виконавець звернувся до суду з указаним поданням.

Відповідно до частини другої статті 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.

З урахуванням вищевказаної норми, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність інших учасників судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки приватний виконавець в судове засідання не з`явився, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку про його задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 13 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Варави Р. С. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 760/3103/15-ц від 09 листопада 2023 року, виданого Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заборгованості за кредитним договором в сумі 4 654 763,52 грн, а також виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 760/3103/15-ц від 09 листопада 2023 року, виданого Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» судового збору в розмірі 1 650,33 грн.

28 лютого 2024 року постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Варави Р. С. відкрито виконавчі провадження № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, які 29 лютого 2024 року надіслано боржнику за адресою: АДРЕСА_3 , перевіреною виконавцем, що підтверджується конвертом, який повернувся без вручення з відміткою поштової служби «за закінченням терміну зберігання».

Постановою приватного виконавця від 28 лютого 2024 року виконавчі провадження № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 об`єднані у зведене виконавче провадження № НОМЕР_4.

Крім того, 28 лютого 2024 року постановою приватного виконавця, винесеною в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші боржника, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно до повідомлення Державної фіскальної служби України від 28 лютого 2024 року № 193830936 інформація про джерела отримання доходів боржником відсутня.

Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України від 28 лютого 2024 року № 193830929 інформацію про боржника, як особу, що отримує пенсію не знайдено, інформація про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами відносно боржника відсутня. Останнє місце роботи боржника - Київський національний університет технологій та дизайну (), місяць та рік останнього місця роботи - 01 лютого 2023 року.

З відповіді Міністерства внутрішніх справ України № 193830934 від 28 лютого 2024 року вбачається, що відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Згідно з повідомленнями АТ КБ «ПриватБанк» боржник на одному з рахунків не має коштів (сума залишку коштів - 0 грн), а на іншому рахунку сума залишку коштів сновить -8 853,45 грн, тобто має негативний баланс. Також, у боржника наявний рахунок, на якому баланс становить 4,90 грн.

Водночас, встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О. С. та зареєстрованого в реєстрі за № 3792з, на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, за договором іпотеки № 29638 від 08 листопада 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О. С. та зареєстрованого в реєстрі за № 3797з, боржник ОСОБА_1 передав в забезпечення своїх вимог за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 листопада 2006 року та договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 листопада 2006 року вищевказану квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно з актом приватного виконавця, 29 лютого 2024 року ним було здійснено вихід за адресою місцезнаходження майна, що належить боржнику: АДРЕСА_1 з метою опису нерухомого майна, в ході якого двері квартири ніхто не відчинив, доступ до квартири отримати не вдалося. Боржнику залишено вимогу приватного виконавця з`явитись на прийом.

16 липня 2024 року виходом приватного виконавця за адресою місцезнаходження нерухомого майна боржника: АДРЕСА_1 встановлено, що боржником не надано доступу до квартири. Боржнику залишено виклик приватного виконавця від 16 липня 2024 року № 6834, що підтверджується актом приватного виконавця від 16 липня 2024 року.

Відповідно до акта приватного виконавця, 16 вересня 2024 року ним знову було здійснено вихід за адресою місцезнаходження майна, що належить боржнику: АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено, що боржник двері квартири не відкрив. На дверях залишено вимогу приватного виконавця від 16 вересня 2024 року № 8568 про надання доступу до квартири.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади м. Києва, отриманого 24 жовтня 2024 року у відповідь на запит приватного виконавця до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, за адресою: АДРЕСА_4 ( АДРЕСА_1 ) зареєстровані особи відсутні.

Разом з тим, з відповіді Державної міграційної служби на запит приватного виконавця вбачається, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

11 березня 2025 року приватним виконавцем надіслано засобами поштового зв`язку, за адресою реєстрації місця проживання боржника та за місцем знаходження його нерухомого майна, вимогу приватного виконавця від 11 березня 2025 року за № 2952 бути присутнім під час проведення виконавчих дій з опису та арешту з метою подальшої реалізації та надати доступ приватному виконавцю та суб`єкту оціночної діяльності-суб`єкту господарювання до нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , 14 березня 2025 року об 11-00 год.

Згідно з трекінгом вищевказаних поштових відправлень з офіційного вебсайту АТ «Укрпошта» конверти повернулися відправнику з відміткою поштової служи «за закінченням терміну зберігання».

14 березня 2025 року приватний виконавець здійснив вихід за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій з опису та арешту майта з метою його подальшої реалізації, однак боржник доступ до квартири не надав. Провести виконавчі дії х опису майна боржника не виявилося можливим, про що було складено акт приватного виконавця від 14 березня 2025 року.

29 квітня 2025 року приватним виконавцем надіслано засобами поштового зв`язку, за адресою реєстрації місця проживання боржника та за місцем знаходження його нерухомого майна, вимогу приватного виконавця від 29 квітня 2025 року за № 6185 бути присутнім під час проведення виконавчих дій з опису та арешту з метою подальшої реалізації та надати доступ приватному виконавцю та суб`єкту оціночної діяльності-суб`єкту господарювання до нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , 05 травня 2025 року о 12-00 год.

Згідно з трекінгом вищевказаних поштових відправлень з офіційного вебсайту АТ «Укрпошта» конверти повернулися відправнику з відміткою поштової служи «за закінченням терміну зберігання».

05 травня 2025 року приватний виконавець здійснив вихід за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій з опису та арешту майта з метою його подальшої реалізації, однак боржник доступ до квартири не надав, про що було складено акт приватного виконавця від 05 травня 2025 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Згідно зі статтею 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Разом з тим, конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою з усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця. Також, статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні Європейського суду "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року визначено, що за змістом пункт 1 статті 6 Конвенції та згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника у вільному доступі державного чи приватного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Зі змісту подання, а також долучених до нього документів убачається, що приватним виконавцем в ході примусового виконання проведено значну кількість виконавчих дій та встановлено факт відсутності у боржника коштів на рахунках в банківських установах, встановлено факт відсутності у боржника офіційних доходів, а також факт відсутності зареєстрованих за ним транспортних засобів, на які можна звернути стягнення з метою виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Враховуючи вищенаведенні положення чинного законодавства, матеріалами подання приватного виконавця підтверджено, що боржник вважається повідомленим про початок примсувовго виконання рішень суду, оскільки постанови про відкриття виконавчих проваджень були направлені рекомендованим повідомленням за адресою, зазначеною у виконавчому документі, яка співпадає з адресою зареєстрованого місця проживання боржника, встановленою приватним виконавцем. Будь-якої заяви від боржника щодо зміни місця його проживання матеріали справи не містять. Постанови були надіслані наступного робочого дня після їх винесення.

З аналогічних підстав, боржник вважається також таким, що належним чином повідомлений про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту належного боржнику майну з метою його подальшої реалізації.

Крім того, доданими до матеріалів подання приватним виконавцем документами підтверджується належність боржнику ОСОБА_1 на праві власності квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також факт перешкоджання приватному виконавцю у проведенні опису майна, що підтверджується долученими актами приватного виконавця.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що боржник не виконав рішення суду, хоча виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, приватним виконавцем вживались всі можливі заходи для забезпечення виконання рішень суду, однак боржником чиняться перешкоди приватному виконавцю при здійснені ним виконавчих дій, без проникнення до житла неможливо провести опис майна боржника, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 30, 129, 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», статтями 260, 352-355, 439 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Надати приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Вараві Роману Сергійовичу дозвіл на примусове проникнення до житла, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з метою проведення опису та арешту нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна