Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/909/25
Провадження № 2-о/376/93/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участю секретаря Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту визнання батьківства -,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що на початку 1991 р. його батьки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 познайомилася в м. Біла Церква Київської області. Вони почали спілкуватися та періодично зустрічатися. В подальшому, в ході зустрічей у них появилися спільні інтереси, спільні бачення на життя та виникла симпатія один до одного.

Приблизно з середини 1991 року мати заявника - ОСОБА_2 стала постійно проживати однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з його батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі по АДРЕСА_1 , яку вони орендували.

Від спільного проживання в них народився син:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а.з. № 553 Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.03.1993 р, серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, а. з. № 534 відділу реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, серія НОМЕР_2 .

На даний час у заявника ОСОБА_1 виникла потреба в оформленні спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , але враховуючи те, що в свідоцтві про народження ОСОБА_1 у графі батько вказано ОСОБА_4 він не може оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Оскільки батьки заявника ОСОБА_1 перебували у фактичних шлюбних відносинах, то відомості про батька у свідоцтві про народження записано відповідно ст. 135 Сімейного Кодексу України, проте ім`я по батькові вказано ОСОБА_3 , на підставі вищевказаного ОСОБА_1 просить суд:

Встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 , а.з. №534 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, звернувся до суду із заявою та просив суд розглянути справу без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, свої вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.17).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Заявлені вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та підтверджує, що дійсно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 являється біологічним батьком її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Представник заінтересованої особи Сквирського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслали на адресу суду листа та просили розглянути справу без участі представника відділу (а.с.29).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

Судом встановлено та ніким з учасників не заперечується, що на початку 1991 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 познайомилася в м. Біла Церква Київської області. Вони почали спілкуватися та періодично зустрічатися. В подальшому, в ході зустрічей у них появилися спільні інтереси, спільні бачення на життя та виникла симпатія один до одного.

Приблизно з середини 1991 року мати заявника - ОСОБА_2 стала постійно проживати однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі по АДРЕСА_1 , яку вони орендували.

Від спільного проживання в них народився син:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а.з. № 553 Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.03.1993 р., що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 (а.с.6).

В матеріалах справи знаходяться сімейні фотографії сім`ї (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, а. з. № 534 відділу реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с.8).

На даний час у заявника ОСОБА_1 виникла потреба в оформленні спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , але враховуючи те, що в свідоцтві про народження ОСОБА_1 у графі батько вказано ОСОБА_4 він не може оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Оскільки батьки заявника ОСОБА_1 не перебували у зареєстрованому шлюбі, то відомості про батька у свідоцтві про народження записано відповідно ст. 135 Сімейного Кодексу України.

Статтею 7 Конвенції про права дитини гарантовано, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Частиною 1 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Зі змісту норм ст. 121 СК України випливає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (згідно ст. 122 СК України).

Відповідно до вимог п. 3 ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно з вимогами ч. ч. 1,2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Суд враховує, покази ОСОБА_2 , яка своєю заявою підтвердила, що померлий ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_1 (а.с.13), а також те, що ніхто з учасників процесу не заперечує факту батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , що в сукупності з фактичними обставинами справи та процесуальною поведінкою її учасників, а також досліджених судом доказів дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_3 дійсно є рідним батьком ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76,77,81, 258,259,293,294, 263-265, 351,352,354 ЦПК України, ст. ст. 7,121,122,125,128,130,134 Сімейного кодексу України, ст. 7 Конвенції про права дитини, п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту визнання батьківства - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_2 , а.з. №534 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко