Справа № 523/8568/25
Провадження №2/523/4470/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСМ2» про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та аргументів сторін

12 травня 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «ОСМ2» про стягнення заборгованості у розмірі 1050000 грн, з яких 1000000 грн сума інвестицій за інвестиційним договором від 29 січня 2025 року № 29/01, яка додатковою угодою визнана фінансовою позикою зі строком повернення не пізніше 30 календарних днів з моменту підписання угоди, та 50000 грн пеня у розмірі 5% від загальної суми позики.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 29 січня 2025 року уклав з TOB «ОСМ2» інвестиційний договір № 29/01, за яким інвестував у будівництво, а саме здійснення реконструкції нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом добудови додаткового приміщення І поверху зі сторони АДРЕСА_2 із збільшенням площі на 50 кв.м та подальшої передачі даного приміщення у власність замовнику.

За умовами додатковї угоди від 28 березня 2025 року сторони погодили припинити інвестиційний договір шляхом розірвання та визнати внесену суму інвестицій в розмірі фінансовою позикою зі строком повернення повернення в повному обсязі не пізніше ніж протягом 30 календарних днів з дати підписання угоди, тобто до 28 квітня 2025 року.

Проте відповідач порушив вказані строки та не повернув позику. За умовами договору позивач нарахував пеню у розмірі 0,5 % від розміру позики за кожен день прострочення, що за 13 днів склала 50000 грн.

09 червня 2025 року представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому не заперечував проти факту укладення договору та додаткової угоди із зобов`язанням повернути суму фінансової позики, проте вважає позов передчасним, так як позивач не надав суду доказів письмового звернення із вимогами до відповідача. У свою чергу відповідач намагався вирішити питання погодження відстрочки суми до кінця 2025 року через складний фінансовий стан, при цьому не оспорює боргу, що свідчить про його добросовісність, проте до кінця 2025 року зможе у повному обсязі повернутий позику. Також у разі задоволення позовних вимог відповідач просив розглянути питання про розстрочку виплати заборгованості протягом року після ухвалення рішення.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Грабовий В.О. надав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, із клопотаннями до суду не звертався.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рух справи в суді

19 травня 2025 року після усунення недоліків ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

19 червня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи встановлені судом

З матеріалів справи встановлено, що 29 січня 2025 року ОСОБА_1 уклав з TOB «ОСМ2» інвестиційний договір № 29/01, за умовами якого позивач інвестував у будівництво, а саме здійснення TOB «ОСМ2» реконструкції наявного об`єкта нерухомості - нежитлової будівлі загальною площею 229.8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 шляхом добудови додаткового приміщення І поверху зі сторони АДРЕСА_2 із збільшенням площі на 50 кв.м та подальшої передачі даного приміщення у власність замовнику.

Факт внесення інвестицій підтверджується прибутковими касовими ордерами ТОВ «ОСМ2» у кількості 20 штук.

28 березня 2025 року ОСОБА_1 уклав з TOB «ОСМ2» додаткову угоду №1 до інвестиційного договору №29/01 від 29 січня 2025 року, за якою сторони погодили припинити інвестиційний договір №29/01 від 29 січня 2025 року шляхом розірвання у зв`язку з об`єктивною неможливістю TOB «ОСМ2» здійснити реконструкцію вищезазначеного об`єкта нерухомості.

При цьому, сторони визнали внесену ОСОБА_1 суму інвестицій в розмірі 1000000 грн фінансовою позикою, що надана позивачем TOB «ОСМ2» зі строком її повернення в повному обсязі не пізніше ніж протягом 30 календарних днів з дати підписання додаткової угоди, тобто до 28 квітня 2025 року.

Проте свої зобов`язання у встановлений строк відповідач не виконав і суму позики не повернув.

Відповідно до п. 4.1. угоди у разі невиконання виконавцем зобов`язання щодо повернення коштів у погоджений сторонами строк, інвестор має право нарахувати пеню в розмірі 0,5 % від розміру позики за кожен день прострочення, але не більше ніж 5% від загальної суми.

На вказану суму заборгованості позивач нарахував за 13 днів прострочення пеню в розмірі 50000 грн, що відповідає 5% від загальної суми позики, погоджений сторонами максимальний розмір пені.

Позиція суду

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

За нормами ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив розстрочити виконання рішення суду з урахуванням фінансового становища строком на 12 місяців. Проте у задоволенні даного клопотання слід відмовити, оскільки суду не надано доказів на підтвердження фінансового становища відповідача.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 10500 грн.

Керуючись ст.ст.12,13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 267, 268, 273, 354,355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСМ2» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСМ2» (, місцезнаходження: вул. Кримська, 71А, м. Одеса, 65069) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) заборгованість у розмірі 1050000 грн, яка складається із суми боргу 1000000 грн та пені 50000,00 грн, а також судовий збір у розмірі 10500 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 14 липня 2025 року.

Суддя