П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2025 року місто Київ

справа №760/7968/23

провадження№22-ц/824/1681/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В..

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 1 квітня 2024 року, постановлену у складі судді Аксьонової Н.М.,

В С Т А Н О В И В :

У квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання знести самочинно збудовану прибудову та усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 1 квітня 2024 року задоволено клопотання позивача, призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання знести самочинно збудовану прибудову та усунення перешкод у користуванні майном судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання:

1) Чи знаходиться самочинно збудована прибудова до житлового будинку загальною площею 63,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер :72:527:0053, яка є спільною сумісною власністю позивача та відповідача?

2) Чи приєднана самочинно збудована прибудова до житлового будинку загальною площею 63,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - до джерел водопостачання, електропостачання, газопостачання житлового будинку загальною площею 63,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?

3) Якою є дійсна загальна площа самочинно збудованої прибудови до житлового будинку загальною площею 63,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?

4) Чи можливо здійснити знесення самочинно збудованої прибудови до житлового будинку загальною площею 63,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без спричинення шкоди несучим конструкціям житлового будинку загальною площею 63,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

У розпорядження експерта надано матеріали цивільної справи №760/7968/23 (провадження №2/760/236/24).

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 .

Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для проводження її розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції порушив норми ч.1 ст. 12 та ч.5 ст. 103 ЦПК України.

Так, особи, які беруть участь у справі мають право пропонувати суду питання, щодо яких слід провести експертизу. Остаточну кількість і зміст питань, які будуть поставлені на вирішення експерта, визначаються судом. При цьому, суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі.

Під час судового засідання 1 квітня 2024 року суд, розглядаючи клопотання позивача ОСОБА_1 щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи, фактично позбавив відповідача права надати свої заперечення стосовно питань зазначених у клопотанні про призначення експертизи, не роз`яснив відповідачу його право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на його думку потребує висновку експерта, не надав відповідачу час на підготовку таких питань та взагалі позбавив можливості надати свої питання експертам.

При цьому зауважив, що 29 березня 2024 року представником відповідача ОСОБА_3 було продано заяву про перенесення засідання у справі, призначеного на 1 квітня 2024 року на іншу дату, в зв`язку з необхідністю підготовки проекту мирової угоди. В той же час в ухвалі від 1 квітня 2024 року суд зазначив, що відповідач та його представник не з`явилися в судове засідання з невідомих причин.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В судове засідання не з`явилася позивачка ОСОБА_1 , була повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повітки - повідомлення на поштову адресу, інформація щодо якої міститься в матеріалах справи, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення (том №2, а.с.46).

Оскільки ОСОБА_1 повідомлена про розгляд справи, будь-яких заяв щодо неможливості прибути в судове засідання суду не подала, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 , враховуючи вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про призначення у справі судової будівельно -технічної експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з наступних підстав.

В силу ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ч. 5 вищевказаної статті суд не може перешкоджати учасникам справи у поданні доказів і зобов`язаний сприяти у поданні (забезпеченні) відповідних доказів, якщо їх подання є утрудненим або неможливим.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. При цьому одним з способів забезпечення доказів є експертиза, яка згідно зі ст.103 ЦПК України призначається судом для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст. 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом спору у цій справі є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести самочинно збудовані прибудови, що знаходяться на земельній ділянці, яка є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, зобов`язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні та розпорядженні позивачем земельною ділянкою.

Як на підставу для призначення будівельно-технічної експертизи у цій справі, позивачка ОСОБА_1 посилалася лише на те, що вона не може замовити проведення експертизи в досудовому порядку, оскільки відповідач не надає їй будь-яку проектну документацію на самочинно збудовану споруду, а також не надає дозвіл на огляд експертом самочинної прибудови. Питання, які позивач просить поставити на вирішення експертів, необхідні для встановлення фактичних обставин справи.

Разом з тим, зважаючи на предмет позову у цій справі, питання, які поставив суд першої інстанції на вирішення експерту, не входять до предмета доказування у цій справі. Отримання відповідей на поставлені питання жодним чином не впливає на вирішення вимоги про знесення самочинно збудованої прибудови.

Питання, чи знаходиться самочинно збудована прибудова на земельній ділянці, яка є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, яка в натурі не поділена, і вимог у цій справі з цього питання не заявлено, а також питання щодо визначення площі самочинно збудованої прибудови, можуть бути з`ясовані в порядку дослідження відповідних документів, зокрема, технічного паспорту, і не потребують призначення експертизи.

Що стосується питання, чи можливо здійснити знесення самочинно збудованої прибудови до житлового будинку загальною площею 63,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без спричинення шкоди несучим конструкціям житлового будинку загальною площею 63,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , також виходить за межі предмета доказування у цій справі.

Отже, питання, поставлені на вирішення експерта, є такими, що: по-перше, не входять до предмета доказування у цій справі; по-друге, обставини, які просить встановити позивач шляхом проведення експерти, можуть бути встановлені шляхом дослідження інших письмових доказів, без проведення експертизи.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання сторони позивача і призначаючи у цій справі судову будівельно-технічну експертизу, на зазначене увагу не звернув, у своїй ухвалі не навів належного обґрунтування, яким чином вказані питання стосуються предмета доказування у даному спорі.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції з підстав передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову позивачу у задоволенні клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 1 квітня 2024 року скасувати.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення будівельно- технічної експертизи відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 21 липня 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус