Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
21.07.2025 2/394/258/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого - судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Кравченко Р.М. в інтересах позивачки звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності посилаючись на те, що у відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Новоархангельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області 19.06.2023 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний запис № 193.

У встановлений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини звернулася рідна донька померлої ОСОБА_1 , яка подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк Альони Володимирівни.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається із 2/3 (двох третіх) частин житлового будинку, із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Новоархангельської державної нотаріальної контори Івановою Н.К. від 26.07.2001 року за реєстровим номером 819, свідоцтвом про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Новоархангельської державної нотаріальної контори Івановою Н.К. від 26.07.2001 року за реєстровим номером 817 та на підставі договору дарування від 29.06.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу за реєстровим номером 1399.

Вказаний житловий будинок, який залишився після смерті ОСОБА_3 , розташований на земельних ділянках, які належать померлій ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності на підставі: державного акту серії ЯК № 467491, виданого 08.10.2012 року на підставі рішення сесії Новоархангельської селищної ради від 29.05.2012 року № 912, кадастровий номер земельної ділянки :50:064:0008, площею 0,1768 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236; державного акту серії ЯК № 467490, виданого 08.10.2012 року на підставі рішення сесії Новоархангельської селищної ради від 29.05.2012 року № 912, кадастровий номер земельної ділянки :50:064:0007, площею 0,15 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236.

З метою оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину на 2/3 (дві третіх) частини житлового будинку та земельні ділянки, ОСОБА_1 15 лютого 2025 року звернулася до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк Альони Володимирівни за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з частки земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд, однак отримала відмову, так як в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 467490, виданого 08.10.2012 року та Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 467491, виданого 08.10.2012 року, не зазначено частка у праві спільної власності.

Тобто, із представлених правовстановлюючих документів на земельні ділянки неможливо встановити, яка саме частка в спільній сумісній власності на земельні ділянки належить спадкодавиці ОСОБА_3 , а саме, неможливо визначити склад спадкового майна. Свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності може бути видане лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

З урахуванням відмови нотаріуса від 15.02.2025 року та враховуючи, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , виділити її частку у спільному майні шляхом укладання письмового договору неможливо, відповідно ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець за законом після своєї матері, не може оформити свої спадкові права. Оскільки невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє спадкоємця можливості оформити належним чином свої права на спадкове майно, що належало спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, уклавши договір про поділ спадкового майна між спадкоємцями, то частку, що належала померлій ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності, необхідно визначити в судовому порядку.

Згідно правовстановлюючих документів на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 в цілому домоволодіння належить наступним співвласникам: ОСОБА_3 у частці 2/3 (дві третіх) частини житлового будинку на підставі: - 1/6 (одна шоста) частки домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину № 819, відповідно до якого ОСОБА_3 , успадкувала після смерті ОСОБА_4 ; - 1/6 (одна шоста) частки домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину № 817, відповідно до якого ОСОБА_3 , успадкувала після смерті ОСОБА_5 . У подальшому, на підставі договору дарування від 29.06.2004року, один із спадкоємців подарував 1/3 (одну третю) частину домоволодіння ОСОБА_3 , відповідно до якого, ОСОБА_3 стала власником 2/3 (двох третіх) частин домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 у частці 1/3 (одна третя) домоволодіння належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. 20.04.2007 року за реєстровим номером 1-844.

Відповідно до вказаних вище документів домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 належить у відповідних частках: 2/3 (дві третіх) - ОСОБА_3 та 1/3 (одна третя) - ОСОБА_2 .

З метою використання свого безоплатного права на приватизацію земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, відповідно до вимог Конституції України, співвласники житлового будинку: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до Новоархангельської селищної ради з метою виготовлення технічної документації на земельні ділянки, на якій розташовано домоволодіння.

На підставі спільно поданої заяви від ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , Новоархангельська селищна рада винесла рішення про надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до винесеного рішення ТОВ «Кіровоградгеоінформ» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. ОСОБА_3 (2/3) та ОСОБА_2 (1/3) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) та ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

Даною технічною документацією передбачалося виготовлення державних актів на право власності на землю загальною площею 0,3268 га, з них: 0,1500 га земель під житловою забудовою для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,1768 га ріллі, для ведення особистого селянського господарства громадянці ОСОБА_3 (2/3) та ОСОБА_2 (1/3), по АДРЕСА_1 .

Відповідно до вказаної технічної документації, земельні ділянки мали бути надані у спільну часткову власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно до їх часток у домоволодінні у відповідних частках: 2/3 та 1/3, про що зазначено безпосередньо у технічній документації, а саме: пояснювальній записці, висновках про обмеження у використанні, акті перенесення та погодження меж, акті передачі межових знаків, тощо.

Рішенням 12 сесії Новоархангельської селищної ради від 29.05.2012 року про затвердження технічної документації та передачу у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,3268 га, в тому числі 0,15 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку; 0,1768 га - для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано на вказані вище земельні ділянки право спільної сумісної власності: на земельну ділянку із кадастровим номером :50:064:0008 та на земельну ділянку із кадастровим номером :50:064:0007.

Отже до вказаних норм Земельного кодексу України, частка у земельних ділянках ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають їм належати пропорційно часткам у праві власності жилого будинку, що складає відповідно для: ОСОБА_3 2/3 (дві третіх) частки та ОСОБА_2 1/3 (одна третя) частки.

Свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності може бути видане лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Визначити це можливо тільки у судовому порядку, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка наявна в матеріалах позовної заяви.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Оскільки постановою нотаріуса не відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а лише визначено необхідність визначення частки померлого у спільному майні, тому вимога про визнання права власності не є предметом даного спору, виходячи із постанови нотаріуса.

Представник позивачки просить суд визначити, що частка померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :50:064:0007, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та належить спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акту серії ЯК № 467490, виданого 08.10.2012 року, РНОНМ: 236 та частка померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1768 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :50:064:0008, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, та належить спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акту серії ЯК № 467491, виданого 08.10.2012 року, РНОНМ: 236 становила 2/3 частки /а.с.1-6/.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, але від її представника надійшла телефонограма в якій останній просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але телефонограмою просила розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Окрім того зазначена позиція викладена нею у поданому до суду відзиві.

Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників цивільного провадження на підставі письмових доказів.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 травня 1999 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 одружились у Сєвєродонецькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Луганської області - світлокопія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 /а.с.15/.

Згідно світлокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 (позивачка у справі) народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сєвєродонецьк Луганської області, її батьком записано ОСОБА_8 , матір`ю - ОСОБА_3 /а.с.14/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Умань Черкаської області померла ОСОБА_3 - світлокопія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 /а.с.13/.

За життя, 26.07.2001 року ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 успадкували жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцеві на підставі договору куплі-продажі виданого Новоархангельською державною нотаріальною конторою Новоархангельського району Кіровоградської області 16 травня 1963 року за реєстром №665, зареєстрованого в Новоархангельському бюро техінвентарізації 16 травня 1963 року за №18/1, розташований на земельній ділянці площею 2653,55 кв. м. /а.с.16, 17/.

29.06.2024 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненко Р.Г. посвідчено договір дарування житлового будинку, відповідно до якого ОСОБА_10 подарував ОСОБА_3 1/3 частину житловий будинку, розташований в АДРЕСА_1 та має наступні характеристики: житловий будинок саманний, загального житловою площею 48,15 кв. м. - літер А, веранда-літер а, хлів - літер Б, погріб - літер б, літня кухня-літер В, веранда - літер в1, хлів - літер Г, огорожа /а.с.18/.

Крім того, за життя ОСОБА_3 була співвласником земельної ділянки, кадастровий номер :50:064:0008, площею 0,1768 для ведення особистого селянського господарства. Другим співвласником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_2 /а.с.19-20,21/.

Також, за життя ОСОБА_3 була співвласником земельної ділянки, кадастровий номер :50:064:0007, площею 0,1500 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Другим співвласником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_2 /а.с.22-23, 24/.

15 лютого 2024 року приватний нотаріус Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк А.В. постановила звернутися представнику спадкоємця ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до суду щодо встановлення належності частки земельної ділянки, власником якої є спадкодавець - ОСОБА_3 /а.с.25-26/.

Згідно світлокопії свідоцтва про право на спадщину за законом, 20.04.2007 року ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_9 1/3 (одну третю) частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, під номером АДРЕСА_1 , яка належить померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданих «26» липня 2001 року за реєстрами №817 та №819 Новоархангельською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області та зареєстрованих в Ульяновському комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації Кіровоградської області і записаних в реєстрову книгу №18/1 від 26 липня 2001 р оку /а.с.27/.

Рішенням № 36 від 22 березня 2012 року одинадцятої сесії 6 скликання Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області вирішено дати згоду на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо відведення у спільну сумісну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 загальною площею 0,2653 га; в тому числі по угіддях: 0.15 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ); 0,1153 га - для ведення особистого селянського господарства на території АДРЕСА_1 /а.с.28/.

Відповідно до технічної документації, земельні ділянки надані у спільну часткову власність ОСОБА_3 Та ОСОБА_2 відповідно до їх часток у домоволодінні у відповідних частках: 2/3 та 1/3, про що зазначено безпосередньо у технічній документації, а саме: пояснювальній записці, висновках про обмеження у використанні, акті перенесення та погодження меж, акті передачі межових знаків, тощо /а.с.29-38/.

Вирішуючи виниклий спір суд звертає увагу на наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Приписами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України вбачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У ч. 1 ст. 1225 ЦК йдеться мова про те, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Ч. 1 ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Суд зважує на те, що спадкове право це один з інститутів цивільного права, в якому мають визначатися межі дозволеної поведінки суб`єктів спадкових правовідносин. Спадкуванням слід розуміти перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У законодавстві закріплюється традиційний підхід, згідно яким до складу спадщини належать усі права та обов`язки спадкодавця, їх перехід до спадкоємця здійснюється у порядку правонаступництва. Спадкове правонаступництво має універсальний характер, що вказує на те, що спадкоємець спадкує усі права та обов`язки спадкодавця, за винятком тих, які за своєю природою не можуть бути передані іншій особі. Судовий процес, щодо спадкування має на меті, захист порушених чи оспорюваних або охоронюваних законом інтересів.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст. 1258 ЦК України).

Основною засадою правового регулювання спадкування за законом є принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга спадкоємців - це певне (визначене законом) коло осіб з урахуванням ступеня їх спорідненості із спадкодавцем, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям або іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

З наявних у суду матеріалів позивачка в розумінні ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги майна померлої ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Ст. 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

У відповідності до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

До особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта (ч.1 ст. 377 ЦК України).

Характерними ознаками спільної сумісної власності є множинність суб`єктів та єдність об`єкта.

Учасники спільної часткової власності мають частку у праві власності на спільне майно в цілому, а не конкретну частку майна. Тобто не річ (майно) поділяється на частки, а право власності - на це майно.

За життя померлою ОСОБА_3 та відповідачкою не здійснено поділу спільного нерухомого майна (земельної ділянки).

Згідно частин 1 та 2 ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується.

Земельне законодавство базується на таких принципах: а) поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; б) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; в) невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; г) забезпечення раціонального використання та охорони земель; ґ) забезпечення гарантій прав на землю; д) пріоритету вимог екологічної безпеки (ст. 5 ЗК України).

Частинами 1 та 2 ст. 86 ЦК України визначено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади.

Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (ст. 89 ЗК УКраїни).

У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається (частини 1 та 2 ст. 120 ЗК України).

Відповідно до перелічених судом документів, що підтверджують право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 слідує, що належить у відповідних частках: 2/3 - ОСОБА_3 та 1/3 частка ОСОБА_2 .

Відповідно при визначенні частки у земельній ділянці частки зазначених осіб мають належати їм пропорційно часткам у праві власності вищезазначеного домоволодіння.

Свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності може бути видане лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у судовому порядку з метою захисту прав та інтересів учасників цивільних правовідносин.

З урахуванням вмотивованого суд приходить до висновку, що померла ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2 мають частки у спільному майні, а саме в земельній ділянці, кадастровий номер :50:064:0008, площею 0,1768 для ведення особистого селянського господарства та земельній ділянці, кадастровий номер :50:064:0007, площею 0,1500 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а саме частка ОСОБА_3 становить 2/3, а частка ОСОБА_2 становить 1/3, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по справі на прохання представника позивачки /а.с.6/ відносяться за її рахунок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 355, 356, 357, 358, 377, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1225, 1258, 1259, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 1, 86, 89, 120 ЗК України, ст. ст. 2, 4, 5, 13, 30, 77, 78, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності - задовольнити повністю.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Умань Черкаської області у праві на спільну часткову власність на земельну ділянку площею 0,1500 га., кадастровий номер :50:064:0007, яка розташована по АДРЕСА_1 , в межах згідно з планом державного акту серії ЯК №467490 виданого 08 жовтня 2012 року Новоархангельською селищною радою становить її частини.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Умань Черкаської області у праві на спільну часткову власність на земельну ділянку площею 0,1768 га., кадастровий номер :50:064:0008, яка розташована по АДРЕСА_1 , в межах згідно з планом державного акту серії ЯК №467491 виданого 08 жовтня 2012 року Новоархангельською селищною радою становить її частини.

Судові витрати по справі віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Ідентифікаційні дані учасників:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 .

ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 .

Рішення може бути оскаржено до Кропивницького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: