Справа № 642/1377/13
Провадження № 4-с/642/14/25
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Цибульської С.В.,

за участю: секретаря судового засідання Карпухіна Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тригубенко Ірина Юріївна,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2025 до Холодногірського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тригубенко Ірина Юріївна, в якій представник боржника Василенка В.О. просить сул визнати бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає у невиконанні ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025, протиправною, зобов`язати державного виконавця Тригубенко І.Ю. або іншу уповноважену особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції усунути порушення шляхом негайного виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025.

В обґрунтування скарги представник боржника зазначає, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Шевченківський ВДВС у м. Полтаві СМУ МЮ на дії/бездіяльність органу примусового виконання задоволено частково, визнано дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві СМУ МЮ зі списання суми пенсії у розмірі 19720,39 грн та виплат державної соціальної допомоги за програмою «єПідтримка» у розмірі 24000 гр, стягнутих 01.12.2023 та 08.12.2023 з банківського рахунку ОСОБА_1 , відкритого АТ КБ «ПриватБанк неправомірними, постановлено поновити порушене право та повернути ОСОБА_1 грошові кошти пенсії та грошові кошти соціальної допомоги за програмою «єПідтримка» у розмірі 24000 грн на рахунок ОСОБА_1 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк».

Представник заявника зазначає, що вказана ухвала суду набрала законної сили, однак станом на дату подання скарги 16.05.2025, невиконана, що вказує на бездіяльність з боку державного виконавця з приводу виконання зазначеної ухвали суду.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 19.05.2025 вказану скаргу прийнято до розгляду, призначено судове засідання для розгляду скарги, в яке викликано стягувача, боржника та державного виконавця.

18.07.2025 до суду від державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тригубенко І.Ю. надійшли письмові пояснення, в яких державний виконавець просила суд відмовити в задоволенні скарги Василенка О.І. на бездіяльність органу примусового виконання, посилаючись на те, що по виконавчому провадженню № 73459456 кошти в розмірі 76685,24 грн перераховано в рахунок погашення виконавчого збору (платіжні інструкції № 33140 від 11.12.2023 на суму 76685,24 грн) на рахунок Державної казначейської служби України.

Державний виконавець також зазначила у свої письмових поясненнях, що Шевченківський ВДВС у м. Полтаві СМУ МЮ не є розпорядником коштів, на депозитному рахунку відділу вказані кошти відсутні, а тому Шевченківський ВДВС у м. Полтаві СМУ МЮ не в змозі виконати ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 у справі № 642/13677/13, якою зобов`язано повернути кошти пенсії у розмірі 19720,39 грн та грошові кошти соціальної допомоги за програмою «єПідтримка» у розмірі 24000 грн на рахунок ОСОБА_1 , оскільки відділ зобов`язано вчинити дії, які не залежать від вказаної установи.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі.

Державний виконавець Шевченківського ВДВС у м. Полтаві СМУ МЮ у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд скарги без її участі.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги належним чином, причини неявки не повідомила, заяв чи клопотань до суду не подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 9 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема засади забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05.08.2013 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «Тера» про стягнення задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Тера» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики грошових коштів у сумі 777 419, 67 грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 3 445 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, апеляційну скаргу ТОВ «Тера» задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2013 року змінено,а саме: у задоволені позову ОСОБА_2 до ТОВ «Тера» відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тригубенко І.Ю. відкрито виконавче провадження № 73459456 від 29.11.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору за постановою державного виконавця № 72512314 від 14.08.2023 у розмірі 76 685,24 грн.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тригубенко І.Ю. № 73459456 від 04.12.2023 виконавче провадження з примусового виконання постанови № 72512314, ухваленої 14.08.2023 Шевченківським відділом державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення виконавчого збору у розмірі 76 685,24 грн закінчено.

01.12.2023 з ОСОБА_1 стягнуто на користь Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грошові кошти у розмірі 75 754,24 грн, 08.12.2023 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції грошові кошти у розмірі 332 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 у справі № 642/1377/13 скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволено частково, визнано дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві СМУ МЮ зі списання суми пенсії у розмірі 19720,39 грн та виплат державної соціальної допомоги за програмою «єПідтримка» у розмірі 24000 гр, стягнутих 01.12.2023 та 08.12.2023 з банківського рахунку ОСОБА_1 , відкритого АТ КБ «ПриватБанк» неправомірними, постановлено поновити порушене право та повернути ОСОБА_1 грошові кошти пенсії у розмірі 19720,39 грн та грошові кошти соціальної допомоги за програмою «єПідтримка» у розмірі 24000 грн на рахунок ОСОБА_1 , відкритому у АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.04.2025 у справі № 642/1377/13 визнано неподаною та повернуто апелянту апеляційну скаргу Шевченківського ВДВС у м. Полтаві СМУ МЮ на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2025 у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Шевченківський ВДВС у м. Полтаві СМУ МЮ, на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Полтаві СМУ МЮ.

Ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 у справі № 642/1377/13 набрала законної сили 28.02.2025.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч. ч. 2, 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 453 ЦПК України встановлено, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Матеріали справи не містять відомостей про виконання ухвали, постановленої Ленінським районним судом м. Харкова 12.02.2025 у справі № 642/1377/25 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії органу примусового виконання, так само як і не містять повідомлення про причини невиконання такої ухвали суду або про вчинені дії з боку державного виконавця, направлені на виконання вказаної ухвали суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже судом встановлено, що всупереч вказаним вимогам законодавства державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Полтаві СМУ МЮ не виконано ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 у справі № 642/1377/13, що свідчить про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності органу примусового виконання.

Водночас вимога ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця усунути порушення шляхом негайного виконання вказаної ухвали не може бути задоволена судом, оскільки така ухвала вже є обов`язковою для виконання з моменту набрання нею законної сили, що прямо передбачено як Основним Законом нашої держави, так і іншими Законами України, зокрема згаданими вище, а тому додаткове визнання обов`язковості виконання зазначеної ухвали не потребується.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, передбачений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Відповідно до змісту пункту 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 24 вказаного Порядку передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Отже виконавчий лист, боржником за яким є установа, яка утримується за рахунок коштів державного бюджету, підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не органами державної виконавчої служби.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 2 липня 2018 року у справі № 233/1979/17 (провадження № 61-29414св18), від 16 грудня 2019 року у справі № 219/8720/16-ц (провадження № 61-23108св18), від 22 травня 2019 року у справі № 199/9550/15 (провадження № 61-44071св18), від 22 липня 2020 року у справі № 199/1672/16-ц (провадження № 61-45837св18).

З огляду на викладене скарга ОСОБА_1 підлягаю частковому задоволенню.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. ст. 260, 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тригубенко Ірина Юріївна задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тригубенко Ірини Юріївни, яка полягає у невиконанні ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 12.02.2025 у справі № 642/1377/13.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий суддя Світлана ЦИБУЛЬСЬКА