КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/9865/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 липня 2025рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Березовенко Р.В.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Закритого акціонерного товариства «Вейка» - адвоката Кубко Андрія Євгеновича на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року у справі за клопотанням Закритого акціонерного товариства «Вейка» про надання дозволу на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ої нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) Павла Добринського від 01 квітня 2019 року про стягнення на користь векселедержателя Закритого акціонерного товариства «Вейка» з боржника, громадянина Литовської Республіки ОСОБА_1 , який володіє часткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежне рекрутингове агенство», грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання Закритого акціонерного товариства «Вейка» про надання дозволу на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) Павла Добринського від 01 квітня 2019 року про стягнення на користь векселедержателя ЗАТ «Вейка» з боржника, громадянина Литовської Республіки ОСОБА_1 , який володіє часткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежне рекрутингове агентство», грошових коштів у сумі 776 427,42 євро.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року клопотання ЗАТ «Вейка» про надання дозволу на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) Павла Добринського від 01 квітня 2019 року залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року змінено, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Постановою Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 30 травня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ЗАТ «Вейка» - адвокат Кубко А.Є. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою надати дозвіл на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) Павла Добринського від 01.04.2019 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для виконання на території України виконавчих написів іноземних нотаріусів, такі висновки суду не узгоджуються ні з нормами Договору між Україною та Литовською Республікою про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07 липня 1993 року, ні з судовою практикою.

Вказує, що виконавчий напис нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) Павла Добринського від 01.04.2019 року є рішенням установи юстиції в розумінні ч. 2 ст. 1 та ч. 1 ст. 42 Договору між Україною та Литовською Республікою про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07 липня 1993 року, яке підлягає виконанню на території України на рівні із судовими рішеннями.

Вказує, що закриття провадження на підставі зазначеній в оскаржуваній ухвалі можливе лише, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Однак підстави закриття провадження вважає хибними, оскільки дана категорія справ відповідно до Цивільного процесуального кодексу України розглядається саме в порядку цивільного судочинства.

У відповідь на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Незалежне рекрутингове агенство» - адвоката Михайленка Д.В. надійшов відзив.

Відзив обґрунтовує тим, що стаття Договору, на яку посилається представник апелянта, не надає органам нотаріату статусу суду та не прирівнює нотаріуса і його акти до суду та судових актів. Вона лише говорить про коло органів, куди можна звернутись за захистом.

Зазначає, що метою вчинення виконавчого напису є надання документу виконавчої сили, що дозволяє зарахувати такі дії нотаріуса із санкціонування безспірного стягнення заборгованості до форм реалізації ним юрисдикційних повноважень. Відповідно, нотаріальний акт стає юрисдикційним актом, що поєднує його природу за юридичною силою з природою судового рішення.

Виходячи з вище зазначеного, вважає, що виконавчий напис нотаріуса на векселі це формальний позасудовий спосіб надання векселю виконавчої сили, без перевірки обставин, від свого імені, а не від імені держави.

Також, зазначає, що апелянт посилався на Інструкцію про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації №1092/5/54 від 27.06.2008. Однак в даній інструкції йде мова саме про судові рішення, яким не є виконавчий напис нотаріуса, а відповідно твердження апелянта про те, що виконавчий напис нотаріуса Литовської республіки підлягає виконанню на території України є хибними та не відповідає діючому законодавству України та міжнародному договору.

Вказує, що судова практика, яка наведена апелянтом, не відповідає обставинам даної справи, оскільки в інших справах розглядались виконавчі написи Республіки Білорусь, де конвенцією між Україною та Республікою Білорусь було передбачено виконання нотаріальних актів на відміну від конвенції, укладеної між Україною та Литовською Республікою.

Звертає увагу, що боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно його особисте немайнове право участі у в товаристві припинилося, а спадкоємцем (правонаступником) спадкується не право на участь у товаристві, а лише право на частку в статутному капіталі товариства.

Після набуття частки в статутному капіталі у спадкоємців (правонаступників) виникає переважне право вступу до цього товариства, проте не виникає автоматичного права набуття таким спадкоємцем права участі у товаристві.

Разом з тим моментом переходу корпоративних прав з частки у статутному капіталі, яка була передана іншій особі, є юридичний факт реєстрації в державному реєстрі зміни складу учасників за актом приймання-передачі, наданим однією із сторін.

Таким чином, сам по собі витяг з реєстру заповітів Литовської Республіки від 05 вересня 2022 року № ІК 20-5623(22) не може свідчити про вступ громадянки Литовської Республіки ОСОБА_2 до складу учасників ТОВ «Незалежне рекрутингове агенство». Оскільки існує законодавчо визначений порядок переходу до спадкоємця фізичної особи - учасника товариства з обмеженою відповідальністю частки учасника (спадкодавця) у статутному капіталі, його вступу до товариства та виплати грошової компенсації.

Зазначає, що згідно даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань склад учасників ТОВ «Незалежне рекрутингове агенство» не змінився і спадкоємці померлого боржника ( ОСОБА_1 ) не вступили до складу учасників, тому у суду є підстави для закриття провадження по справі.

У судовому засіданні представник ЗАТ «Вейка» - адвокат Кубко А.Є. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Незалежне рекрутингове агенство» - Михайленко Д.В. проти задоволення скарги заперечував, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які зявились у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у даній справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, виходив із того, що заява Закритого акціонерного товариства «Вейка» про надання дозволу на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) Павла Добринського від 01.04.2019р. не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у дані справі, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Відділом судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено до Голосіївського районного суду міста Києва клопотання ЗАТ «Вейка» про надання дозволу на виконання на території України виконавчого напису нотаріуса 3-ї нотаріальної контори Паневезького району (Литовська Республіка) про стягнення коштів з ОСОБА_1 , який згідно матеріалів клопотання володіє 70,01% часток ТОВ «Незалежне рекрутингове агентство», яке знаходиться за адресою: вул. Пирогівський шлях (Червонопрапорна), буд. 42, оф. 10, м. Київ, 03083, із долученням пакету документів.

Із долучених до матеріалів клопотання документів вбачається, що відповідно до виконавчого напису нотаріуса від 01 квітня 2019 року, зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за №1507, з перекладом тексту цього документа з литовської мови російською мовою зазначено наступне: «я, нотариус 3-ей нотариальной контори Паневежского района Павел Добрынский, в соответствии с п. 14 ч. 1 ст. 26 закона Литовской республики «О нотариате» требую в соответствии с настоящей исполнительной надписью солидарно взыскать из должника ОСОБА_1 , персональний код НОМЕР_1, проживающего по адресу: АДРЕСА_2, и из поручителя ОСОБА_2 , персональний код НОМЕР_2, проживающей по адресу: АДРЕСА_1 000,00 (семьсот семьдесят тисяч) евро, с начисленными 6% (шестью процентами) годовых, которые по состоянию на день исполнительной надписи составляют 3 923,84 евро (три тысячи девятьсот двадцать три евро, 84 цента), подлежащие уплате векселедержателю UAB Veika, код юридического лица 120539180, адрес местонахождения: ул. Балтосёс Вокес, д. 37, Вильнюс. Кроме того, требую взыскать из должника ОСОБА_1 и поручителя ОСОБА_2 вознаграждение нотариуса за видачу исполнительной надписи - 2 500 евро (две тысячи пятьсот пятьдесят два, 00 центов), за подготовку документа - 0,58 евро (пятьдесят восемь центов), почтовые расходы - 3,00 евро (три евро, 00 центов), всего 776 427,42 евро (семьсот семьдесят шесть тисяч четыреста двадцать семь евро, 42 цента)».

Факт пред`явлення векселя з виконавчим написом нотаріуса у позасудовому порядку підтверджується довідкою №S-22-8-35662 від 21.09.2022 року судового пристава- виконавця Ірмантас Ґайдєліс (Республіка Литва), з якої вбачається, що згідно з виконавчим написом №PD-1507, поданим судовому приставу- виконавцю Ірмантасу Ґайдєлісу, в даний час здійснюється стягнення боргу у виконавчій справі №0008/19/00668. Виконавчий напис, за яким відкрито виконавче провадження, є чинним, не був відкликаний, іншим чином не був визнаний незаконним.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з витягом з реєстру заповітів від 05 вересня 2022 року після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина, яку ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла його дружина ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Статтею 42 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07 липня 1993 року, ратифікованого Постановою Верховної Ради №3737-ХІІ від 17 грудня 1993 року, передбачено, що Договірні Сторони взаємно визнають і виконують рішення, що набрали законної сили, устав юстиції з цивільних і сімейних справ, а також вироки в частині відшкодування збитків, заподіяних злочином.

На території Договірних Сторін визнаються також без спеціального провадження рішення органів опіки та піклування, органів запису актів громадянського стану і інших установ з цивільних і сімейних справ, які не потребують за своїм характером виконання.

Отже, зі змісту положень Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07 липня 1993 року, ратифікованого Постановою Верховної Ради №3737-ХІІ від 17 грудня 1993 року, не вбачається, що нотаріусу Литовської Республіки відносяться до органу до компетенції якого належить розгляд цивільних справ, а тому виконавчий напис вчинений нотаріусом Литовської Республіки не прирівнюється до судового рішення.

Посилання скаржника на судові рішення у справах №937/1138/20, №937/4651/21 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зі змісту судових рішень вбачається, що міжнародним договором у справі було передбачено, що виконавчий напис нотаріуса прирівнюється до судового рішення, що є відмінним від змісту положень договору між Україною та Литовською Республікою.

Поряд із цим, висновки суду першої інстанції про закриття провадження з тих підстав, що виконавчий напис нотаріуса не є судовим рішенням, дозвіл на примусове виконання якого надається судами в порядку, передбаченому положеннями глави 1 розділу ІХ ЦПК України, не узгоджуються з нормами цивільного-процесуального законодавства, зокрема з частиною 2 статті 466 ЦПК України, відповідно до якої у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження була постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 383, 384, 462 України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу подану представником Закритого акціонерного товариства «Вейка» - адвокатом Кубко Андрієм Євгеновичем задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 10 липня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді : С.А. Голуб

Р.В. Березовенко