Справа № 183/1067/25
№ 2/183/438/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року місто Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участі секретаря судового засідання Зозулі В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Бака Оксана Василівна про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Бака Оксана Василівна про визнання права власності в порядку спадкування, суд -

у с т а н о в и в :

03 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, поданим представником позивача - адвокатом Олійник О.А. до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за позивачем право власності на 4/6 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/6 частку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 та акції ВАТ «Дніпропетровського втормет». Заповіту батько позивача не складав, а тому спадщина приймалася за законом. Якщо спадкоємці фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, вони визнаються такими, що прийняли спадщину. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 вересня 2001 року, виданого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-3821, спадкоємцями майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є в рівних частках кожний: його дружина та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Свідоцтво видавалося лише щодо акцій, стосовно частини спадкового будинку свідоцтво не видавалось, але кожному зі спадкоємців: його дружині та дітям ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , виходячи з рівності часток належить по 1/6 частині вищезазначеного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 . Після смерті матері відкрилася спадщина на 4/6 часток вищезазначеного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з врахуванням 1/6 частки отриманої нею після смерті батька позивача (чоловіка) та 1/2 частки, належної їй, як дружині. Позивач у зазначений законодавством строк, звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Баки О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а потім про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в розмірі 4/6 часток спадкового домоволодіння, оскільки відповідач ОСОБА_8 відмовився від прийняття спадщини після смерті матері і інших спадкоємців першої черги крім позивача не має, але постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що у провадженні Першої новомосковської державної нотаріальної контори перебуває спадкова справа стосовно майна померлого ОСОБА_9 і при видачі свідоцтва про право на спадщину 26.09.2001 року за р.№ 2-3821, нотаріусом було допущено помилку в частині кола спадкоємців та часток у спадщині, у зв`язку з чим позивачу було запропоновано звернутись до суду.

25 червня 2025 року відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 поданий зустрічний позов про визнання права власності в порядку спадкування, у якому вказав, що ОСОБА_1 дійсно є його рідною сестрою. Після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та акції ВАТ «Дніпропетровського втормет». На момент смерті батька він та його сестра були неповнолітніми та фактично прийняли спадщину на рівні з матір`ю, яка була зареєстрована за однією адресою разом із спадкодавцем. Після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою про відмову від спадщини звертався також батько померлого ОСОБА_10 , а мати ОСОБА_11 спочатку подавала заяву про прийняття спадщини після смерті сина, а потім відмовилася, внаслідок чого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г.В. спадкоємцям майна ОСОБА_9 - дружині та дітям, в рівних частках, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 вересня 2001 року щодо акцій ВАТ «Дніпропетровського втормет». Свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно не отримувалося. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін ОСОБА_3 . Після смерті матері позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини на користь сестри, але від своєї частки після смерті батька не відмовлявся. Відповідач звернулася до приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Баки О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, через помилку нотаріуса. Тому просить визнати за ним право власності на 1/6 частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року відкрите загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче провадження.

Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року витребувано копії спадкових справи після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_3 та/або відомостей про наявність або відсутність такових.

Ухвалою суду від 10 червня 2025 року витребувано з Державного нотаріального архіву копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

07 липня 2025 року прийнятий зустрічний позов та підготовче провадження у справі закрито.

У судове засідання особи, що беруть участь у справі не з`явилися. Представником позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - адвокатом Олійник О.А., подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, з підстав зазначених у позові, щодо зустрічного позову - позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - адвокатом Мусаєвою Ю.В. подано заяву, у якій просить справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти задоволення первісного позову щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті матері на 4/6 частину житлового будинку та на 1/6 частину житлового будинку після смерті батька. Зустрічний позов підтримала та, посилаючись на ті ж підстави просить задовольнити його.

Третя особа - приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бака О.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією її паспорта, актом, складеним головою квартального комітету № 25 м.Новомосковськ у присутності мешканців кварталу від 19.12.2023 року.

Згідно свідоцтва про народження, виданого російською мовою « ОСОБА_12 родилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , родители: ОСОБА_13 и ОСОБА_14 ».

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, ОСОБА_15 та ОСОБА_6 21 листопада 2009 року зареєстрували шлюб. Прізвище друдини після реєстрації шлюбу присвоєно - ОСОБА_16 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_17 (як вказано в свідоцтві) ОСОБА_18 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області 30 серпня 1996 року складений відповідний актовий запис № 731.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 05 липня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками зазначені: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

З копії свідоцтва про одруження, виданого повторно 18 вересня 1980 року, вбачається, що - російською мовою « ОСОБА_13 і ОСОБА_19 » зареєстрували шлюб 24 січня 1976 року, прізвище дружини змінено на « ОСОБА_20 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складений відповідний актовий запис за № 849.

ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_11 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складений відповідний актовий запис за № 419.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 24 жовтня 1986 року, (російською мовою) « ОСОБА_13 » належить будинок АДРЕСА_2 . Технічний паспорт на будинок АДРЕСА_2 , також оформлений на ім`я - російською мовою « ОСОБА_13 ».

КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» ДОР» за вих. 58 від 28 лютого 2024 року, повідомило, що будинок АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_9 .

З копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що:

- з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася донька ОСОБА_1 ,

- з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 звернувся син спадкодавця ОСОБА_2 ;

- з інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкодавець ОСОБА_3 заповітів на випадок своєї смерті не складала;

- з довідки відділу реєстрації та обліку громадян Новомосковської міської ради від 10 січня 2020 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_9 з ним за адресою: АДРЕСА_3 була зареєстрована ОСОБА_3 ;

- з довідки відділу реєстрації та обліку громадян Новомосковської міської ради від 10 січня 2020 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_3 з нею за адресою: АДРЕСА_3 були зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_21 (онучка);

- з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_1 ;

- постановою від 25 червня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що у провадженні Першої новомосковської державної нотаріальної контори перебуває спадкова справа стосовно майна померлого ОСОБА_9 і при видачі свідоцтва про право на спадщину 26.09.2001 року за р.№ 2-3821, нотаріусом було допущено помилку в частині кола спадкоємців та часток у спадщині.

З копії спадкової справи №21/1997, заведеної після смерті ОСОБА_4 вбачається, що:

- з заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_11 звернувся ОСОБА_10 ;

- з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась дружина ОСОБА_3 ;

- з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась мати ОСОБА_11 .

Також з копії спадкової справи №548/2001, заведеної після смерті ОСОБА_4 вбачається, що:

- з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась дружина ОСОБА_3 , яка звернулась від себе та від імені неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ;

- з довідки ВАТ «Дніпропетровського втормет» від 16 липня 2001 року № 027/1339 вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано 400 простих іменних акцій ВАТ «Дніпропетровського втормет»;

- згідно с свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 вересня 2001 року, вбачається що спадкоємцями майна ОСОБА_22 , а саме: 400 простих іменних акцій ВАТ «Дніпропетровського втормет» є ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 ;

- з заявою про прийняття спадщини за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 звернулась ОСОБА_3 ;

- згідно листа державного нотаріуса від 25 лютого 2020 року щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , повідомлено, що нотаріусом допущено помилку в частині визначення кола спадкоємців та часток у спадщині.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Підставами звільнення від доказування відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України є обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За змістом статті 83 ЦПК України - сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Нормою ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України, визначено, що право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За правилами ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу УРСР, діючого на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_23 спадкоємцями першої черги за законом були п`ять осіб: ОСОБА_10 - батько, ОСОБА_11 - мати, ОСОБА_3 - дружина; ( ОСОБА_24 - неповнолітня дочка; ОСОБА_2 - неповнолітній син. При цьому у встановлений законом строк для прийняття спадщини з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_11 звернувся ОСОБА_10 , інші спадкоємці першої черги звернулися з заявами про прийняття спадщини. Свідоцтво про спадщину на житловий будинок після смерті ОСОБА_9 спадкоємці не отримали.

Після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщин звернулась ОСОБА_1 - донька померлої, а з заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 звернувся ОСОБА_2 ..

А тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на 4/6 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/6 частку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягають задоволенню.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання за ним права власності на 1/6 частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі підлягають розподілу на вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268, 293, 315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Бака Оксана Василівна про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Бака Оксана Василівна про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/6 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,4 кв.м, житловою площею - 31,4 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та на 1/6 частку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,4 кв.м, житловою площею - 31,4 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , електронна пошта: відсутня).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 , електронна пошта:невідома).

Третя особа: Приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Бака Оксана Василівна (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_6 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_9 ).

Повний текст рішення складений 23 липня 2025 року.

Суддя І.Г.Дубовенко