ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Херсон

Номер справи: 766/13145/20

Номер провадження: 22-ц/819/490/25

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Воронцової Л.П., Кутурланової О.В.,

секретар Андреєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ілька Борщака 15» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2025 року (під головуванням судді Майдан С.І.), у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ілька Борщака 15» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Херсонська міська рада про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію права власності

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст заяви

У серпні 2020 року ОСОБА_2 , яка діє від імені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ілька Борщака 15», звернулась до суду з позовом в якому просила:

-витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСББ «Ілька Борщака 15» нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке складає із нежитлової будівлі «Е» - площа основи 17, 7 кв.м.; прибудови «е» площа основи 12 кв.м.; прибудови «е1» - площа основи 0,8 кв.м.; нежитлової будівлі «Ж» площа основи 5,2 кв.м.; нежитлової будівлі «З» - площа основи 30,2 кв.м.;

-скасувати рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Казачкової Марини Олегівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індекс номер: 37140254 від 19.09.2017р., а саме про реєстрацію права власності на нежитлові будові по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Свої вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що ОСББ «Ілька Борщака 15» створене власниками квартир багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для захисту їх прав та інтересів.

На прибудинковій території вказаного багатоквартирного будинку розташовані допоміжні приміщення, а саме: нежитлова будівля «Е» - площа основи 17,7 кв.м. (літня кухня); прибудова «е» - площа основи 12 кв.м. (веранда); прибудова «е1» - площа основи 0,8 кв.м. (тамбур); нежитлова будівля «Ж» площа основи 5,2 кв.м. (туалет); нежитлова будівля «З» -площа основи 30, 2 кв.м. (сарай).

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19.08.2016 року спірні допоміжні приміщення були передані у власність територіальної громади Херсонської міської ради, як безхазяйні. В свою чергу, за договором купівлі-продажу від 14.08.2017 року Херсонська міська рада продала спірні приміщення ОСОБА_1 , який зареєстрував за собою право власності на це нерухове майно. Однак, постановою Апеляційного суду Херсонської області від 11.05.2018 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19.08.2016 року скасовано, а заяву Херсонської міської ради про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність було залишено без розгляду.

Таким чином, Херсонська міська рада незаконно набула права власності на спірне нерухоме майно, яке в дійсності являє собою допоміжні приміщення до багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , а тому власники квартир у цьому будинку є співвласниками вказаних приміщень на праві спільної сумісної власності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2025 року в задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ілька Борщака 15» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Херсонська міська рада про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування рішення про державну реєстрацію права власності відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 , яка діє від імені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ілька Борщака 15», просить рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСББ «Ілька Борщака» про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 нерухомого майна скасувати, оскільки воно є незаконним, необгрунтованим та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , яка діє від імені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ілька Борщака 15», посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення помилково визначив, що спірні приміщення розташовані за адресою: АДРЕСА_1 не належать до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку. У рішенні суд першої інстанції посилався на висновок експерта №59/21 від 28 лютого 2022 року, який є помилковим, оскільки ґрунтується на рішенні Херсонського міського суду Херсонської області від 19 серпня 2016 року, яке було скасовано постановою Апеляційного суду Херсонської області.

Апелянт зазначає, що спірні об`єкти (літня кухня, веранда, тамбур, туалет, сарай) відповідають ознакам допоміжних приміщень, оскільки:

- не використовуються як самостійні житлові або нежитлові (комерційні) об`єкти;

- їх функціональне призначення полягає виключно в забезпеченні експлуатації та обслуговуванні основного багатоквартирного житлового будинку і задоволенні побутових потреб його мешканців;

- вони розташовані на прибудинковій території багатоквартирного будинку;

- вони не мають окремих інвентарних номерів і відображені в одній інвентарній справі разом із зазначеним будинком.

Апелянт наголошує на тому, що на момент зведення багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , жодна з квартир не була обладнана санвузлом (туалетом). Відтак усі мешканці користувалися туалетом, розташованим у споруді під літерою «Ж», яка наразі є спірним приміщенням. Станом на сьогодні у квартирі АДРЕСА_1 цього будинку досі відсутній власний санвузол, тому туалет «Ж» залишається для мешканців цієї квартири єдиним можливим засобом задоволення відповідних життєвих потреб. Відмовивши в позові, суд фактично позбавив мешканців цієї квартири можливості користуватись єдиним доступним для них туалетом. Крім того, у квартирі АДРЕСА_4 відсутній окремий санвузол. В цій квартирі унітаз розташований у кухні без будь-яких перегородок (копія технічного паспорту додається), що є порушенням Державних будівельних норм.

З урахуванням викладеного, а також на підставі технічної документації, є очевидним, що спірне приміщення «Ж» - туалет, приміщення «Е» - літня кухня, як і інші господарсько-побутові спірні споруди, за своїм функціональним призначенням об`єктивно можуть використовуватись виключно мешканцями багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зведення таких споруд мало на меті забезпечення побутових потреб мешканців вказаного будинку, що відповідає їх конструктивним особливостям, площі, розташуванню. Крім того, відсутність на вказаній земельній ділянці будь-яких інших об`єктів нерухомості - індивідуальних житлових будинків, офісних чи торговельно обслуговуючих приміщень (зокрема, магазинів, салонів краси, відділень поштового зв`язку тощо) - виключає можливість альтернативного, самостійного або комерційного використання спірних приміщень. Жодних доказів, які б свідчили про зміну цільового призначення або функціональної належності спірних приміщень, матеріали справи не містять. Таким чином, на думку апелянта, сукупність доказів, включно з технічною документацією та фактичними обставинами справи, переконливо свідчить про допоміжний характер зазначених приміщень та їх безпосередню функціональну прив`язку до багатоквартирного житлового будинку, що унеможливлює їх використання поза межами потреб мешканців цього будинку.

(2) Позиція інших учасників

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Сторони у встановленому процесуальним законом порядку повідомлені про час та місце розгляду справи.

2. Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Положеннями частини першої статті 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

За змістом статті 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" регламентовано особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

За визначенням термінів, наведеним у статті 1 зазначеного Закону, співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку (пункт 5); спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (пункт 6).

Згідно п.2, 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Згідно п. 3.1.1.Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 N 76 утримання допоміжних приміщень включає обслуговування допоміжних приміщень, спрямоване на комфортне обслуговування мешканців.

Нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Частиною другою статті 4 цього Закону передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Положеннями частини другої статті 382 Цивільного кодексу України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.11.2011 №14-рп/2011 зазначено, зокрема, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

При цьому мотивуючи своє рішення Конституційний Суду України наголосив, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення.

Крім того, таке функціональне призначення, як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку, має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 №1-2/2004 в якому він дійшов висновку про те, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

З аналізу викладено можна дійти висновку, що законодавець розділяє поняття допоміжного та нежитлового приміщення.

Нежилі приміщення, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу України) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.

Тобто для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, необхідно виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання.

Означений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 598/175/15-ц (провадження № 14-363цс19) та постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 201/4974/16-ц і від 07 жовтня 2020 року у справі № 640/11909/19.

Ключовим є визначення правового статусу спірного приміщення у багатоквартирному будинку, а саме встановлення того, чи відноситься воно до допоміжного чи є нежитловим приміщенням в структурі житлового будинку.

З аналізу зазначених вище нормативно-правових актів можна зробити висновок, що основним при визначенні статусу приміщення необхідно вважати його функціональне призначення.

Отже, допоміжне приміщення має слугувати для: 1) забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку; 2) забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Відповідно до системного аналізу вказаних вище норм права, необхідним критерієм для розмежування допоміжного приміщення від нежитлового є: функціональне призначення; місця розташування; загальна характеристика сукупності властивостей таких приміщень; спосіб і порядок їх використання.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що спірні нежитлові приміщення є допоміжними, адже, виходячи із способу і порядку їх використання, місця їхнього розташування та загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, не доведено, що вони призначені для забезпечення експлуатації багатоквартирного будинку, а виділені в окремі нежитлові приміщення, які є окремими об`єктами цивільних прав та можуть бути предметом цивільно-правових угод. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази віднесення спірних приміщень до допоміжних приміщень загального користування, натомість із позовної заяви вбачається, що вони не були у загальному користування мешканців будинку.

З матеріалів справи вбачається:

19.08.2016 року ухвалено Херсонським міським судом Херсонської області рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі, а саме: нежитлову будівлю «Е» - площа основи 17, 7 кв.м.; прибудова «е» - площа основи 12 кв.м.; прибудова «е1» - площа основи 0,8 кв.м.; нежитлову будівлю «Ж» площа основи 5,2 кв.м.; нежитлову будівлю «З» - площа основи 30, 2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 у власність територіальної громади Херсонської міської ради.

14.08.2017 року між Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу (відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №221665440 від 27.08.2020 року, власником нежитлової будівлі «Е» - площа основи 17, 7 кв.м.; прибудови «е» - площа основи 12 кв.м.; прибудови «е1» - площа основи 0,8 кв.м.; нежитлової будівлі «Ж» площа основи 5,2 кв.м.; нежитлової будівлі «З» - площа основи 30, 2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.2017 року, укладеним з Управлінням комунальної власності Херсонської міської ради)

11.05.2018 року постановою Апеляційного суду Херсонської області рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19.08.2016 року скасовано, а заяву Херсонської міської ради про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність залишено без розгляду, оскільки вбачається спір про право, який повинен вирішуватися у позовному провадженні. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, зазначив наступне. «Згідно із положеннями ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У наведеній постанові суду апеляційної інстанції зазначено: «Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 07 липня 2003 року Фондом комунального майна м. Херсона, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Квартира приватизована згідно з законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

З матеріалів інвентарної справи №23198 на домоволодіння, розташоване за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що відповідно до рішення Херсонського виконкому №895 від 18 жовтня 1952 року домоволодіння в АДРЕСА_1 належить місцевій Раді.

Також, відповідно до реєстраційного посвідчення на домоволодіння, яке належить державним кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям від 10 грудня 1985 року, домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому належить місцевій Раді.

До складу вказаного домоволодіння, відповідно до матеріалів інвентарної справи №23198, крім житлових будинків літ. «А» та літ. «Б», входили будівлі та споруди, зокрема: будівля літ. «Е» площею основи 17,7кв.м.(літня кухня), прибудова літ. «е» - площею основи 12кв.м.(веранда), прибудова літ. «е1»- площею основи 0,8кв.м.(тамбур), будівля літ. «Ж» - площею основи 5,2кв.м.(туалет), будівля літ. «З» - площею основи 30,2кв.м.(сарай).

Відповідно до частини 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" № 14-рп /2011 визначено, що положення пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що між заявником та ОСОБА_3 існує спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження. А отже, відповідно до вимог ч.6 ст. 294 ЦПК України, заява про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність повинна бути залишена без розгляду».

Матеріали справи та відомості ЄДРСР, доступ до якого має суд не містить відомостей щодо ініціювання подальшого спору про право. Представник позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції повідомив, що не володіє інформацією про власника квартири АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ілька Борщака 15» створено та зареєстровано 13.08.2020 року ( а.с.6-12).

Відповідно до вимог ч.18,19 ст. 3 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакції на час реєстрації позивача) колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж.

У разі відсутності документації на багатоквартирний будинок колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, протягом півроку з дня державної реєстрації об`єднання відновлює її за власний рахунок.

З метою вирішення порушених позивачем позовних вимог, ним не надано наведених у частинах 18,19 ст.6 вищезазначеного Закону документів, як і документів щодо визначеної прибудинкової території ОСББ «Ілька Борщака 15».

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 , яка діє від імені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ілька Борщака 15», вказала, що спірні нежитлові приміщення є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку, тому просить їх витребувати з чужого незаконного володіння.

За клопотанням позивача судом першої інстанції ухвалою суду призначалася судова будівельно-технічна експертиза на вирішення якої судом було поставлено питання: Чи відноситься до допоміжних приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 наступне нерухоме майно, що розташоване за тією ж адресою, а саме: нежитлова будівля «Е» площа основи 17,7 кв.м, прибудова «е» площа основи 12 кв.м, прибудова «е1» площа основи 0,8 кв.м, нежитлова будівля «Ж» площа основи 5,2 кв.м, нежитлова будівля «З» площа основи 30,2 кв.м.

Слід зазначити, що висновок судового експерта містить дві причини не віднесення перелічених споруд до допоміжних приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме:

-власники квартир, які на даний час є членами ОСББ не використовують дані будівлі та не вживали заходів щодо ремонту та належної експлуатації вищевказаних будівель;

-вказані будівлі у 2015 році визнані безхазяйними та згідно рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19.08.2016 передані у власність територіальній громаді ( а.с.171)

Матеріали справи містять витяг із звіту про незалежну оцінку, об`єктом якої є нежитлові будівлі літ. Е, е, е1, Ж,З, загальною площею 66,3 кв.м., розташовані за адресою АДРЕСА_1 від червня 2017 року, відповідно до якого по групі будівель літ. Е з прибудовами, літ. Ж, технічний стан визначається як ветхий; фізичний знос - 61%; має місце також функціональний знос по літ. Е та Ж (колишні вбиральні) неусувний. По літ. З стан непридатний, фізичний знос-81% ( а.с.84-90). Судовий експерт вказала, що на момент огляду усі складові об`єкта ніяк не використовуються, приміщення ущерть, аж до неможливості входу до них, заповнені та захаращені сміттям, побутовими відходами, різним мотлохом та неліквідними матеріалами від розбору при капремонтах квартир (старі віконні рами, двері, обрізки, уламки тощо). На час візуально-інструментального огляду експертом встановлено, що за період з 2017 року до лютого 2022 року технічний стан вказаних будівель значно погіршився. Обстежувані будівлі не придатні для подальшого використання, мають фізичний знос понад 85% ( а.с.158-177).

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про використання спірних приміщень членами ОСББ, допоміжний характер зазначених приміщень та їх функціональну прив`язку до житлового фонду та унеможливлене їх використання поза межами потреб мешканців будинку.

Згідно з частинами 1, 3 статті 12, частиною 1 статті 81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Встановивши, що нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля «Е» площа основи 17,7 кв.м, прибудова «е» площа основи 12 кв.м, прибудова «е1» площа основи 0,8 кв.м., нежитлова будівля «Ж» площа основи 5,2 кв.м, нежитлова будівля «3» площа основи 30,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення потреб власників квартир, а також експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку не використовуються, та не є об`єктами ( приміщеннями), призначеними для експлуатації будинків цього ОСББ та побутового обслуговування його мешканців, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки інше апелянтом не доведено, колегія суддів не вбачає підстав для врахування наведених в апеляційній скарзі доводів.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що під технічною документацією, він має на увазі матеріали інвентарної справи, яку суд витребував та досліджував та які містять відомості, що спірні приміщення з моменту їх будівництва були допоміжними до багатоквартирного житлового будинку; наголошував на необхідності дотримання санітарних норм квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , надавши до апеляційної скарги техпаспорт від 04.07.2019 на квартиру АДРЕСА_4 , та зазначаючи, що захаращення наведених приміщень, як допоміжних, їх фактичне не використання мешканцями будинку пов`язано з незадовільним майновим станом мешканців будинку. Наведений суперечливий підхід до порушеного позивачем питання, докази наявні в матеріалах справи, свідчать, що зазначені приміщення не використовуються для побутових потреб, пов`язаних з життєзабезпеченням, підвищенням життєвого комфорту, та різних способів задоволення побутових потреб, пов`язаних саме з життєзабезпеченням.

Таким чином, не надання суду з урахуванням вимог Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (в редакції на час реєстрації позивача) примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж, не доведення, що спірні приміщення мають допоміжний характер та функціональну прив`язку до житлового фонду, призначені для забезпечення експлуатації багатоквартирного будинку,побутових потреб, пов`язаних з життєзабезпеченням мешканців будинку, їх використання поза межами потреб мешканців будинку унеможливлене не надає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1ст. 375 ЦПК України).

Щодо судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції залишено без змін, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, підстави для стягнення судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ілька Борщака 15» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 липня 2025 року

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.П. Воронцова

О.В. Кутурланова