Провадження № 2-о/947/297/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року

Київський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Макаренко Г.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, за участі заінтересованої особи Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі ( ) ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду, в порядку окремого провадження, надійшла заява адвоката Губської Христини Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , як її представник, в якій просить встановити факт, що має для заявника юридичне значення, а саме факт народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Одесі чоловічої статі - ОСОБА_2 у батьків: мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженки м.Одеси, батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець селища Шерегеш Таштагольського району Кемеровської області РФ.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою судді від 20.05.25 відкрито провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи міститься заява представника заявника адвоката Губської Х.Ю., щодо можливості розгляду справи за її та заявника відсутності, в якій вимоги щодо встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини чоловічої статі, батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтримала, просить їх задовольнити.

З боку заінтересованої особи Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до судового засідання надано заява про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи та при розгляді справи покладаються на розсуд суду.

Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

У п. 36 рішення Європейського суду у справі Голдера проти Сполученого Королівства, вказано, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частина 1 ст. 293 ЦПК України наголошує на те, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що маються у п. 1, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення факту за наявності певних умов: згідно з законом факт породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до гл.12 розділу ІІІ Сімейного кодексу України, походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ст. 122 Сімейного кодексу України). Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини (ст. 125 Сімейного кодексу України). Як випливає зі змісту вказаних статей, документом, що підтверджує народження дитини від даної матері, є документ закладу охорони здоров`я. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я при реєстрації в органах РАЦС факт народження дитини підтверджується двома свідками та медичною довідкою про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Це визначено Інструкцією щодо заповнення та видачі медичного свідоцтва про народження (форма № 103/о), затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.08.2006 р. № 545.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.1995, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції серії НОМЕР_2 від 14.10.1995, актовий запис №1595.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, про що Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 22.06.2016 видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

Від шлюбу у подружжя народились спільні діти, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Комунальній установі «Пологовий будинок №6» м. Одеса ОСОБА_1 народила дитину чоловічої статі, яку батьки назвали ОСОБА_7 .

Разом з цим, батьки не змогли зареєструвати факт народження сина ОСОБА_7 у встановленому законом порядку через ведення асоціального способу життя, зловживання алкогольними напоями з боку батька та тривале переховування й ув`язнення матері.

Коли дитині виповнилось півроку, подружжя припинило спільне проживання та почали жити окремо. ОСОБА_1 вважала, що реєстрація народження дитини мала відбуватись виключно за наявності обох батьків. Проте, через необізнаність про місце знаходження батька дитини в той час, вважала неможливим реєстрацію факту народження дитини.

Дитина перебувала на обліку в Дитячій міській поліклініці №3, ділянка № НОМЕР_4 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., до досягнення 6 років у лікаря педіатра Кубаренко Раїси Борисівні , медичної сестри ОСОБА_9 .

Батько дитини зловживав алкогольними напоями, а мати вела злочинний спосіб здобуття грошей, у зв`язку з чим ОСОБА_10 тривалий час була у розшуку, з 2005 року під слідством і судом, а починаючи з 2009 року по березень 2021 року відбувала неодноразової покарання у вигляді позбавлення волі.

Неповнолітні діти проживали весь цей час разом із бабусею- матір`ю заявниці ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Оскільки фактично у дітей був батько, який не був позбавлений батьківських прав, органи опіки та піклування не організовували влаштування дітей у спеціалізовані заклади для дітей, позбавлених батьківського піклування.

В подальшому старша донька заявниці, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доглядала за молодшим братом.

Син заявниці ОСОБА_13 у 2017 році здобув повну загальну середню освіту в Одеському навчально-виховному комплексі «Гімназія №2» Одеської міської ради Одеської області, про що отримав Свідоцтво серії НОМЕР_5 від 19.03.2019 та додаток до свідоцтва серії НОМЕР_6 .

09.07.2024 директором Одеського навчально-виховного комплексу «Гімназія №2» Одеської міської ради Одеської області видано довідку про підтвердження вказаних відомостей, а також підтверджено особу ОСОБА_2 відповідно до фотозображення.

Протягом життя ОСОБА_13 проходив медичні обстеження, здавав аналізи, лікувався у медичному центрі Інто Сана, ДУ «Інститут очних хвороб та тканинної терапії ім. В.П. Філатова» НАМН України, у медичних картках яких, на результатах досліджень визначена його дата народження ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Після звільнення з місць позбавлення волі в листопаді 2021 року ОСОБА_1 потребувала деякий час на соціалізацію, розпочала нове життя та процес відновлення втрачених документів за час її відсутності, отримала дублікати усіх юридично значущих документів та відчайдушно намагалась залагодити свою провину перед сином за помилки минулого, в тому числі й щодо його життя без документів, що посвідчують його особу та взагалі факт народження.

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «МГУ 2000» договір 3048Н/226 щодо визначення біологічного материнства відносно її сина. За результатами тесту ДНК на визначення материнства від 24.11.2021 вірогідність материнства між ОСОБА_1 . ОСОБА_14 становить 99,9 відсотків.

Однак, вирішити питання з реєстрацією факту народження її сина не вбачалось можливим, оскільки медичні документи про його народження були втрачені, а наразі отримати повторно медичне свідоцтво про народження не вбачається можливим через реорганізацію пологового будинку, сплив терміну зберігання медичної документації породілля, історії розвитку дитини та зміни законодавства, що передбачає порядок державної реєстрації актів цивільного стану в тому числі і факту народження.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Комунальній установі «Пологовий будинок №6» м. Одеса ОСОБА_1 народила дитину чоловічої статі.

З метою отримання архівних відомостей та медичної документації щодо пологів, заявник та представник заявника, адвокат Губська Х.Ю. зверталась із численними запитами до різних державних та комунальних установ.

15.02.2022 листом №01/01-12/58 та 14.11.2024 листом №01/01-12/845 КНП «Пологовий будинок №5» ОМР повідомило, що Комунальну установу «Пологовий будинок №6» м, Одеса було реорганізовано, правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство «Пологовий будинок №5» Одеської міської ради. Проте, архівна медична документація «Пологового будинку №6» не збереглась, медичний архів та акти знищення документів правонаступнику не передавалися, їх доля невідома.

30.10.2024 листом №01/01-39/256 Департамент охорони здоров`я Одеської міської ради повідомив, що архівна медична документація реорганізованої КУ «Пологовий будинок №6» або документи, що підтверджують передачу їх до архіву, знищення тощо, не було передано правонаступнику.

12.11.2024 листом №1927-11.1-34 Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради роз`яснив, що до департаменту не передавались на зберігання первинна облікова документація КУ «Пологовий будинок №6». 19.11.2024 Державний архів Одеської області повідомив аналогічну інформацію.

26.11.2024 Департамент охорони здоров`я Одеської міської ради повторно підтвердив вище викладену інформацію, а 12.03.2025 повідомив додатково, що жодна медична документація до департаменту від підпорядкованих закладів охорони здоров`я комунальної власності територіальної громади м. Одеси не передавалась.

Отже, вирішити питання реєстрації народження дитини у позасудовий спосіб не вбачається можливим.

Відповідно до п.3.1. розділу ІІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5», заява про поновлення втраченого актового запису цивільного стану за встановленою формою подається до ВДРАЦС за місцем проживання заявника при пред`явленні паспорту або паспортного документу.

Поновлення актового запису про народження проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; піклувальника неповнолітньої особи та опікуна малолітнього; опікуна недієздатного; спадкоємців померлого.

Відповідно до п.3.6. Правил, державна реєстрація народження дитини, яка досягла 16 років, але актовий запис про народження не був своєчасно складеним, може бути проведена за її письмовою заявою з пред`явленням паспорту. Складений актовий запис про народження із зазначенням після порядкового номера « Держана реєстрація з пропуском строку»- включається до книг поновлених актових записів.

У зв`язку з наведеним начальником відділу Київського ВДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса), рекомендовано заявнику звернутись до суду з питанням про встановлення факту державної реєстрації народження, що є підставою для поновлення актового запису про народження у відділі ДРАЦС, про що свідчить лист від 29.10.24 №3353/24.24-108 ( а.с.11).

Так, у разі відсутності жодних документів про народження дитини державна реєстрація її народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. Це визначено положеннями ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якими встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, що передбачено ст. 315 Цивільного процесуального кодексу.

Встановлення даного факту має для заявників важливе значення, оскільки народження фізичної особи в правовому аспекті є юридичним фактом, з яким норми права пов`язують виникнення різноманітних правовідносин.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 25 ЦК України у момент народження фізичної особи виникає її цивільна правоздатність. Із народженням дитини виникає споріднений зв`язок між нею та її матір`ю і батьком.

Стосунки між батьками та дітьми можуть мати духовний, моральний, особистий або майновий характер. Права та обов`язки, що виникають у батьків і дітей, є взаємними. Підставою виникнення взаємних прав та обов`язків батьків і дітей є кровне споріднення, походження дітей від цих батьків.

Однак саме по собі біологічне походження спричинює встановлення лише моральних обов`язків батьків і дітей. Духовні та моральні відносини між батьками та дітьми можуть існувати незалежно від того, народжена дитина у шлюбі чи поза шлюбом, записані батьки як такі у Книзі реєстрації народжень чи ні. Факт народження дитини породжує виникнення біологічного та морального зв`язку між нею та її батьком і матір`ю. Юридичне значення факт походження набуває лише з моменту його державної реєстрації в органах ДРАЦС. Саме тоді діти визнаються дітьми своїх батьків не тільки біологічно, а і юридично. З цього моменту виникає юридичний зв`язок між батьками та дітьми.

Народження фізичної особи та встановлення її походження належать до актів цивільного стану, що підлягають державній реєстрації (ст. 49 ЦК України). Державна реєстрація в цих випадках є зовнішнім вираженням існування певної обставини. Вона свідчить про виникнення права й одночасно породжує це право, тобто має правовстановлюючий характер.

Отже, у сфері сімейного права походження дитини від певних батьків стає юридичним фактом лише за умови його посвідчення компетентним державним органом ДРАЦС.

Згідно зі змінами до наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні від 18.10.2000 р. № 52/5 для реєстрації дитини та виконання зобов`язання державного органу реєстрації актів цивільного стану зареєструвати дитину з відповідним записом до книги реєстрації актів цивільного стану та видачею свідоцтва необхідно встановити юридичний факт народження дитини, звернувшись до суду з відповідною заявою. Вказаним правом скористались заявники.

Згідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст.18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

За змістом ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про народження особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п.1, 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини.

Відповідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» чітко визначено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 та встановити факт народження дитини чоловічої статі: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Одесі у батьків, які є громадянами України: батько ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженець с.Шерегеш Таштагольського району Кемеровської області РФ, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), матір ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт № НОМЕР_7 , уродженка м.Одеси, проживає за адресою АДРЕСА_2 ).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 293, 294, 315-319,353 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, за участі заінтересованої особи Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі ( ) - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Одесі у батьків, які є громадянами України: батько ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженець с.Шерегеш Таштагольського району Кемеровської області РФ, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), матір ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт № НОМЕР_7 , уродженка м.Одеси, проживає за адресою АДРЕСА_2 ).

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 26.06.2025.

Суддя В. О. Луняченко