Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/731/25
Провадження № 2/935/239/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем - Сьомак Л.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду із позовом в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 3970519 від 11.09.2023 року у розмірі 31 824 грн.

В обґрунтування позову вказують, що 11.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено електронний договір №3970519 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 3 900 грн., строк кредиту 360 днів, дата повернення кредиту 05.09.2024 року, що вказуються в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується у межах строку кредиту.

Зазначає, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 3 900 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Однак відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, не здійснювала оплату за кредитним договором.

24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором укладено договір факторингу №24/05/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами згідно реєстру боржників.

Вказує, що заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 31 824 грн., з яких: 3 900 - тіло кредиту; 19 812 грн. нараховані відсотки первісним кредитором ат 8112 грн. відсотків нарахованих позивачем, які просить стягнути з відповідача.

Представник відповідача - адвокат Сікорська І.С. у відзиві заперечила щодо позову з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджували б наявність у ТОВ «КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» права вимоги до ОСОБА_1 , відповідно право на позов взагалі відсутнє. У матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором. ОСОБА_1 не отримувала грошових коштів за вказаним договором.

Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у не є співрозмірною сумі кредиту, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому розмір процентів підлягає зменшенню.

Крім того вказує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову.

У відповіді на відзив ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» вказують, що кредитний договір укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві.

Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_1 .

Станом на дату укладання Договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії Договору № 3970519 від 11.09.2023 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 25.05.2024 року по 05.09.2024 року (104 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 8112 грн.

Позивачем документально доведено, про понесені витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 вересня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 3970519. У договорі міститься відмітка про його підпис 11.09.2023 року о 21 год. 11 хв. за допомогою одноразового електронного ідентифікатора Р932 .

Відповідно до п.1.2 Договору № 3970519 товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 3 900 грн.

Строк кредиту 360 днів, дата повернення кредиту та процентна ставка вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є Додатком №1 до цього договору. (п. 1.3)

Стандартна процентна ставка становить 2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору.

Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.1.8 договору).

В п. 2.1 Договору зазначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 .

Згідно довідки виданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31.05.2024 року слідує, що 11.09.2023 року о 21 год. 13. хв.. здійснено грошову транзакцію на перерахування коштів у сумі 3 900 грн. на картку № НОМЕР_1 . (а.с.48).

На підтвердження належності відповідачу банківської картки № НОМЕР_3 та отримання 12.09.2023 року коштів у розмірі 3 900 грн. надано довідку АТ «Райффайзен банк» від 04.04.2025 року та виписку з відкритого у банку рахунку на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до складного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» розрахунку слідує, що заборгованість відповідача станом на 24.05.2024 року становить 23 172 грн, з яких: 3900 грн. заборгованість за тілом кредиту, 19 812 грн. - заборгованість за відсотками.

24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, укладено договір факторингу №24/05/2024 (а.с 84), згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суми основного зобов`язання, плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить клієнту

Згідно витягу з Реєстру боржників Додаток №1 до Договору факторингу № 24/05/2024 слідує, що заборгованість боржника ОСОБА_1 під порядковим номером 2167 за кредитним договором № 3970519, становить 23 712 грн. (а.с.47).

Відповідно до складеного ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідача за кредитним договором за відсотками становить 8 122 грн. за період з 25.05.2024 року до 05.09.2024 року.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно статті 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що договір про надання споживчого кредиту від 11.09.2023 року № 3970519, паспорт споживчого кредиту та графік платежів укладено в електронній формі та підписано відповідачем ОСОБА_1 11.09.2023 року о 21 год. 11 хв. електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором надісланим на телефон відповідача.

Отримання 12.09.2023 року відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів в обумовленому у кредитному договорі розмірі 3 900 грн. підтверджується випискою з АТ «Райффайзен банк» про рух коштів по відкритому відповідачу у банку рахунку за банківською карткою № НОМЕР_3 . Вказаний номер банківської картки зазначений у підписаному відповідачем договорі кредиту від 11.09.2023 року № 3970519. Таким чином доводи представника відповідача у відзиві щодо неотримання кредитних коштів спростовані належними та допустимими доказами. Тобто ТОВ «Лінеура Україна», як первісний кредитор, свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

Щодо заперечень представника відповідача про наявність у ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» права вимоги до ОСОБА_1 .

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором

Так ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» є новим кредитором боржника ОСОБА_1 і таке право виникло на підставі укладеного з первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» договору факторингу від 24.05.2024 року. Позивачем долучено до позову належними чином оформлений та підписаний витяг з реєстру договорів за відступленим правом вимоги за спірним кредитним договором від 11.09.2023 року, де боржником є ОСОБА_1 та надано докази здійсненої фактором оплати за договором факторингу про що свідчать платіжні інструкції №410, 411, 412, 417, 418, 419 (а.с. 53 -56). У з`явзку з цим позивач набув право вимоги до відповідача та за умовами договору факторингу став новим кредитором, тобто набув права нарахування відсотків за кредитним зобов`язанням.

Згідно з пунктом 3.1 договору про надання споживчого кредиту №3970519, нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відсотки ТОВ «Лінеура Україна по кредиту нараховувалися з 11.09.2023 року до 24.05.2024 року, тобто до дати укладення договору факторингу та на підставі погоджених між сторонами умов кредитного договору( 2% в день) сума яких становить 19812 грн.

Станом на дату укладання договору факторингу від 24.05.2024 року №24/05/2024, строк дії кредитного договору № 3970519 від 11.09.2023 року не закінчився, тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, позивачем ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 25.05.2024 року до 05.09.2024 року здійснено нарахування процентів за стандартною 2 % ставкою у сумі 8 112 грн. за 104 календарних дні в межах строку дії кредитного договору.

Надані позивачем розрахунки є належними та допустимими доказами на підтвердження як розміру заборгованості загалом, так і заявленого розміру відсотків.

Таким чином загальна сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором № 3970519 від 11.09.2023 року про становить 31 824 грн., з яких: 3 900 - тіло кредиту; 19 812 грн. нараховані відсотки первісним кредитором та 8112 грн. відсотків нарахованих позивачем як новим кредитором у межах строку дії договору.

Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості чи власного розрахунку, або доказів здійснених відповідачем оплат, що не були враховані первісним чи новим кредитором.

Тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» обґрунтовані у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення вимог позивача в повному обсязі та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 31 824 грн.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Так, позивачем в позовній заяві було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він планує понести у зв`язку з розглядом справи у суді, який визначено у розмірі 10 000 грн., який позивач просить стягнути на свою користь.

В матеріалах справи наявний договір про правничу допомогу 10/12-2024, (ас. 82) ордер про надання правничої допомоги, (ас. 30), акт №7090 прийому-передачі виконаних робіт від 13.03.2025 року (ас. 46) на суму 10 000 грн..

Разом із тим у разі недотримання вимог частини четвертої ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У відзиві відповідач вказує, що витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову

В даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру.

Так з акту №7090 прийому-передачі виконаних робіт від 13.03.2025 року вбачається вартість адвокатських послуг: дослідження наданих документів по справі становить 840 грн., складання позовної заяви становить 1640 грн., складання інших документів(заяв, клопотань, відповіді на відзив) 840 грн., складання адвокатських запитів 840 грн.

Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин. Враховуючи кількість необхідних процесуальних дій сторони позивача у цій справі зокрема підготовку відповіді на відзив та витрачений адвокатом час для підготовки позову, вивчення матеріалів та підготовку клопотань по суті справи, та з огляду на подане клопотання про зменшення витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу до 4000 грн.

Також відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, і керуючись ст. ст. 12, 13, 76-89, 141, 259, 263-268,274, 279, 352,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3970519 від 11 вересня 2023 в розмірі 31 824 грн. а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. В решті розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу, -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО