Дата документу 04.07.2025
Справа № 334/9531/24
Провадження № 2-з/334/35/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Младенова М.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми,

установив:

позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду із вимогами про стягнення грошових коштів з ОСОБА_4 . Свої вимоги він обґрунтував тим, що між сторонами 09.07.2016 року укладений договір про спільну діяльність. За умовами вказаного договору сторони зобов`язались створити новий суб`єкт господарювання, який буде займатись реалізацією проєкту (товариство з обмеженою відповідальністю) чи іншим чином оформити спільну власність на частки в уставному капіталі існуючого господарюючого суб`єкта.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши, зокрема, на те, що ним умови договору не порушувались, він на виконання домовленостей вносив грошові кошти в до статутного капіталу ряду підприємств, а в подальшому сторони досягли домовленості про розподіл таких часток і відтак зобов`язань відповідача перед позивачем немає.

Під час розгляду справи на виконання ухвали суду від 13.05.2025 року ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» надало суду копії розписок про отримання ОСОБА_3 грошових коштів у якості повернення внеску до статутного капіталу цього підприємства, у зв`язку із його виходом зі складу товариства.

Дослідивши матеріали справи та пояснення представників учасників, суд дійшов до таких висновків.

Згідно із ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом з тим стаття 20 Господарського процесуального кодексу України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. А також справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Під час розгляду справи судом встановлено, що за твердженням сторони відповідача він (відповідач) передавав грошові кошти отримані позивача до статутного капіталу декількох суб`єктів господарювання. В той же час сторона позивача заперечує це, вказуючи на те, що відповідач фактично забирав ці грошові кошти собі за допомогою договорів безоплатної фінансової допомоги, які укладав із такими підприємствами, а також іншим чином порушував умови договору про спільну діяльність.

Порядок внесення грошових коштів до статутного капіталу товариства та їх повернення у вигляді частки, яка підлягає виплаті учаснику врегульований спеціальними законами, зокрема Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Відтак, суд дійшов до переконання, що вирішення цього спору нерозривно пов`язано із вирішенням питань щодо порядку здійснення відповідачем внесків в статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю, обставин формування такого капіталу та порядку його виходу зі складу учасників.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а провадження у справі має бути закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з одночасним роз`ясненням позивачу його права на звернення до відповідного господарського суду за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України, оскільки заявлені ним вимоги підлягають розгляду судом господарської юрисдикції.

Також позивачем 03.07.2025 року подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача. Водночас, заходи забезпечення позову нерозривно пов`язані із самим позовним провадженням. Оскільки у даному випадку суд дійшов переконання, що справа не може бути розглянута в межах цивільного судочинства, підстав для застосування заходів забезпечення позову також немає.

Керуючись статтями 153, 200, 255, 259, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення суми на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Роз`яснити ФОП ОСОБА_3 його право на звернення до відповідного господарського суду за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України, оскільки заявлені ним вимоги підлягають розгляду судом господарської юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін