Справа № 487/2479/25
Номер провадження 2/482/784/2025
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2025 року місто Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Кічула В.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) від імені та в інтересах яких діє Сіренький Павло Юрійович, до держави російська федерація, в особі міністерства юстиції російської федерації, про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

12.05.2025 року до Новоодеського районного суду Миколаївської області із Заводського районного суду м. Миколаєва, в порядку передачі за підсудністю, надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені та в інтересах яких діє Сіренький Павло Юрійович, до держави російська федерація, в особі міністерства юстиції російської федерації, про відшкодування моральної шкоди.

Передаючи справу за підсудністю Заводський районний суд м. Миколаєва керувався тим, що відповідно до довідок переселенця № 4823-, № 4823-, долучених до позову, діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично проживають/перебувають за адресою: АДРЕСА_3 , і такі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчують місце проживання таких внутрішньо переміщених осіб, у зв`язку з чим, переселенці можуть звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

При цьому зазначено, що оскільки позов подано також в інтересах малолітніх дітей, фактичне місце проживання яких відповідно до довідки переселенця, в Миколаївському (Новоодеському) районі, та ця адреса належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Новоодеського районного суду Миколаївської області, з метою дотримання прав та інтересів дітей, суддя вважав, що позовна заява має розглядатись Новоодеським районним судом Миколаївської області, а тому подана до Заводського районного суду м. Миколаєва з порушенням правил підсудності.

При ознайомленні із матеріалами вказаного позову, суддею було встановлено наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Позивач звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з даним позовом обравши альтернативну підсудність даної справи, визначену ч. 17 ст. 28 ЦПК України, оскільки позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача, в даному випадку Заводського районного суду м. Миколаєва.

Тлумачення ст. ст. 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів.

Разом з тим, за загальним правилом норми альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

Однак враховуючи характер позову, який пред`являється до держави російська федерація, в особі міністерства юстиції російської федерації, про відшкодування моральної шкоди, та те, що з 24.02.2022 року розірвано дипломатичні відносини між Україною і російською федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, припинено функціонування закордонних дипломатичних установ України на території російської федерації та діяльність дипломатичних установ російської федерації на території України, комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади російської федерації за посередництва третіх держав не здійснюється, припинено обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з російською федерацією, у зв`язку з чим наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні (листи Міністерства закордонних справ України вих. № 71/17-500-67127 від 04.09.2022 року та вих. № 71/17-500-77469 від 03.10.2022 року), та згідно з правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21), відповідно до якої у цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії РФ) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ, у позивача відсутня можливість звернутися із даним позовом за правилами загальної підсудності.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, у відповідності до ч. 17 ст. 28 ЦПК України, подав позов за своїм місцем реєстрації та реєстрації своїх неповнолітніх дітей - до Заводського районного суду м. Миколаєва.

З метою визначення підсудності даного позову, Заводським районним судом м. Миколаєва було отримано інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якої позивачі зареєстровані у м. Миколаєві, однак взято до уваги довідки переселенця щодо дітей та надіслано позов за підсудністю до Новоодеського районного суду Миколаївської області.

У позовній заяві вказано, що позивачі зареєстровані в м. Миколаєві Миколаївської області, але з початком збройної агресії російської федерації проти України, з метою збереження свого життя, були вимушені переїхати до с. Себине Миколаївського (колишнього Новоодеського) району Миколаївської області, та в подальшому виїхали за межі України, а саме до Республіки Польща.

Відтак, з метою визначення підсудності даної справи Новоодеським районним судом було надіслано запит до Державної прикордонної служби України щодо отримання інформації про виїзд позивачів за кордон та повернення до України, та отримано відповідь, що така інформація може бути надана лише за ухвалою суду.

Враховуючи зазначене, Новоодеським районним судом Миколаївської області 02.06.2025 року відкрито провадження у справі та з метою визначення підсудності витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію щодо виїзду за кордон позивачів та у Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області інформацію про те, чи фактично проживають на даний час ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України №19/48547-25-Вих від 11.06.2025 року: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 22.10.2024 року виїхали з України, зокрема перетнувши державний кордон в пункті пропуску «Шегині», інформація про повернення в Україну вказаних осіб в базі даних відсутня.

Відповідно до інформації Костянтинівської сільської ради Миколаївського району, згідно з довідкою Себинського старостинського округу №48 від 04.07.2025 року:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Себинського старостинського округу не проживав;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув статус ВПО з 30.04.2024 року та 22.10.2024 року вибув за кордон;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , набув статус ВПО з 30.04.2024 року та 22.10.2024 року вибув за кордон.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 29.07.2019 року у справі №409/2636/17, зазначено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

За ст. 12 Закону підставою для відкликання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, серед іншого, виїхала на постійне місце проживання за кордон.

Рішення про відкликання або визнання недійсною довідки приймається також на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів, та не більше 90 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

За таких обставин, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що ОСОБА_1 на території Себинського старостинського округу не проживав, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вибули з території Себинського старостинського округу за кордон 22.10.2024 року, тобто до звернення до суду із позовною заявою.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

П. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

За таких обставин, враховуючи, що позивачі: ОСОБА_1 на території Себинського старостинського округу не проживав, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як ВПО вибули з території Себинського старостинського округу за кордон 22.10.2024 року, тобто до звернення до суду із позовною заявою, та фактично зареєстровані в м. Миколаєві, що не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Новоодеського районного суду Миколаївської області, суддя приходить до висновку, що справу за позовом ОСОБА_1 , малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені та в інтересах яких діє ОСОБА_1 , до держави російська федерація, в особі міністерства юстиції російської федерації, про відшкодування моральної шкоди, слід передати за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 260 ЦПК України, суд

постановив:

Цивільну справу № 487/2479/25 за позовом ОСОБА_1 , малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені та в інтересах яких діє ОСОБА_1 , до держави російська федерація, в особі міністерства юстиції російської федерації, про відшкодування моральної шкоди, передати за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва (54613, м. Миколаїв, вул. Радісна, 3).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачам для відома.

Ухвала набирає законної сили після підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.М. Кічула