ПОСТАНОВА

Іменем України

16 липня 2025 року м. Кропивницький

справа № 401/1231/24

провадження № 22-ц/4809/999/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л. М., Єгорової С. М.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Іващенко В. М.) від 26.03.2025,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

03.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 , зазначивши як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області, та з урахуванням заяви від 21.08.2024 про зміну предмета позову просила суд про таке:

1)визнати батьківство ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Світловодськ, Кіровоградської області, громадянина України, який зник безвісти 26.08.2023, щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2)зобов`язати Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської Області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 145 від 27.05.2015 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодську реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, де у графі «батько» вказати « ОСОБА_3 , громадянин України».

Вимоги позивача обґрунтовано тим, що з 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стали проживати разом як сім`я, а 16.05.2015 від їх стосунків позивачка народила дочку ОСОБА_4 . З оглядну на те, що вона з ОСОБА_5 не перебували у зареєстрованому шлюбі, запис про батька дитини був вчинений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Після народження дочки вони проживати разом в квартирі позивачки. ОСОБА_6 брав активну участь у житті сім`ї, визнавав ОСОБА_7 своєю дочкою, а донька називала його татом.

ОСОБА_2 , яка доводиться матір`ю ОСОБА_3 , визнавала ОСОБА_7 своєю онукою.

05.05.2023 ОСОБА_3 був призваний на військову службу під час мобілізації до лав Збройних Сил України, але зв`язок між собою вони підтримували.

ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 01:00 в районі населеного пункту Бахмут Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання в умовах ведення бойових дій було втрачено зв`язок з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_3 . Продовж 26.08.2023-29.08.2023 місцезнаходження військовослужбовця встановити не вдалось.

12.09.2023 позивачка звернулася до правоохоронних органів із заявою про те що з 26.08.2023 в районі н. п. Бахмут, Донецької області безвісно зник військовослужбовець ЗСУ (ВЧ НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 , зареєстровано це повідомлення у ЄРДР та розпочато кримінальне провадження № 0000970.

Встановлення батьківства ОСОБА_3 відносно його дочки ОСОБА_4 необхідно для реалізації дитиною прав, гарантованих Конституцією України, зокрема для отримання соціального захисту членів сімей загиблих/ зниклих безвісти захисників України відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а. с. 2 6, 84 86).

Разом із позовною заявою заявниця подала до суду клопотання про призначення судово-генетичної експертизи на вирішення якої просила поставити питання про спорідненість (родинний зв`язок) між дитиною ОСОБА_4 та її імовірною бабою ОСОБА_2 (а. с. 22).

Крім того, 28.08.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Охріменко Валерій Борисович повторно звернувся до суду з аналогічним клопотанням про призначення судової експертизи (а. с. 103 106).

2.Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.03.2025 призначено у цивільній справі № 401/1231/24 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , третя особа Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення батьківства, судово-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам ТОВ «Медико генетичний центр Мама Папа». На вирішення експертизи поставити питання: чи є спорідненість (родинні зв`язки) між дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .? Оплату за проведення експертизи суд поклав на позивача.

Судове рішення мотивоване тим, що для доведення наявності чи відсутності кровного споріднення між позивачем ОСОБА_9 та ОСОБА_2 необхідне проведення судово-генетичної експертизи.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідач у справі ОСОБА_2 звернулася до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.03.2025 про призначення у справі судово-генетичної експертизи, просить скасувати це судове рішення.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що заява окремого провадження не гуртуватися на нормі ст. 130 СК України оскільки заявник вказала, що батько дитини зник безвісти, а не помер. До того ж ухвалою суду від 01.05.2024 в іншій справі № 401/733/24 залишено без розгляду заву ОСОБА_1 , подану в порядку окремого провадження, з такими ж вимогам. Оскільки існує спір про батьківство щодо дитини, яку народила позивачка, то вона мала б звернутися з позовом до батька дитини, а не до ОСОБА_2 . Позивачка не обґрунтувала належним чином суть її вимог саме до залученого нею відповідача.

Крім того, суд допустив процесуальні порушення: не врахував, що позивачка не сплатила судовий збір за подання нею клопотання про призначення судової експертизи, як по суті є клопотанням про забезпечення доказу; проведення експертиз за відсутності зразків ДНК імовірного батька дитини неможливим.

4.Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Представник позивача у справі ОСОБА_1 адвокат Охріменко Валерій Борисович подав до суду відзив на апеляційну скаргу в якому викладено незгоду з доводами та вимогами апелянта. Зокрема, вказується, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості, а залишення в іншій справі заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства через існування спору про право не позбавляє позивача права на звернення до суду з відповідним позовом. Батьківство безвісно відсутнього імовірного батька дитини може бути підтвердження експертним шляхом у результаті встановлення генетичної спорідненості дитини та родичів імовірного батька (а. с. 198 201).

До суду апеляційної інстанції від апелянта ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив на відзив (а. с. 205 208).

5.Короткий зміст розгляду справи у судовому засіданні 16.07.2025

Учасники справи повідомленні належним чином про час, дату та місце розгляду справи, але у призначений час та день у судове засідання не з`явилися.

Апелянт ОСОБА_2 в поданій нею апеляційній скарзі, серед іншого, просила суд розглянути справу за її відсутності.

Позивачка у справі ОСОБА_1 не повідомила причини своєї неявки до суду.

Представник ОСОБА_1 адвокат Охріменко Валерій Борисович на відеоконференцзв`язок не вийшов, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області явку свого представника в судове засідання не забезпечив.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Крім того, згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до правової позиції, яку Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виклав у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

6.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

7.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

03.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 , зазначивши як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області, та з урахуванням заяви від 21.08.2024 про зміну предмета позову просила суд про таке:

3)визнати батьківство ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Світловодськ, Кіровоградської області, громадянина України, який зник безвісти 26.08.2023, щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

4)зобов`язати Світловодський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської Області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 145 від 27.05.2015 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодську реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, де у графі «батько» вказати « ОСОБА_3 , громадянин України».

Позивачка та її представник двічі зверталися до суду з клопотанням про забезпечення доказів у спосіб призначення у справі судово-генетичної експертизи для встановлення родинного зв`язку між дитиною та імовірною бабою зі сторони відсутнього батька.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Українське цивільне судочинство базується на принципах, передбачених у ст. 2 ЦПК України, зокрема, принципах диспозитивності та змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зміст принципу змагальності сторін полягає в тому, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12 ЦПК України).

Право учасників справи подавати суду докази передбачене п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України. Водночас згідно з пунктами 2 та 4 ч. 2 ЦПК України на них покладаються обов`язки сприяння своєчасному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подання усіх наявних у них доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду та вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 т. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з нормами частин 1 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Європейський суд з прав людини, чия практика застосовується судоми як джерело права (ч. 4 ст. 10 ЦПК України) зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорювання батьківства (рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07.05.2009 № 3451/05, п. 34).

У справі № 401/1231/24 предметом спору є походження дитини ОСОБА_4 від імовірного батька ОСОБА_3 , який зник безвісти у період воєнного стану в Україні.

Згідно з п. 23.2 Науково-методичні рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) одне з основних завдань біологічної експертизи, різновидом якої є молекулярно-генетична, - встановлення спорідненості (родинних зв`язків).

У випадку недоступності батька (неможливості з об`єктивних причин отримання від нього біологічних зразків для дослідження), встановлення родинних зав`язків між дитиною і можливим батьком за допомогою молекулярно-генетичного дослідження може здійснюватися опосередковано за участю дитини та родичів можливого батька, якщо біологічний зв`язок останніх не є скомпрометованим.

Така експертиза (дослідження) має високий рівень достовірності результату, тому встановлення родинного зв`язку «дитина батько» за відсутності зразків ДНК імовірного батька дитини ОСОБА_3 , але за наявності зразків його родичів, технічно можливе.

Відповідач у справі ОСОБА_2 - мати ОСОБА_3 , можливого батька дитини, який, як визнають сторони у справі, зник безвісти за особливих обставин.

З огляду на це, а також на доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апелянт не спростував законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду. Суд першої інстанції мав достатньо фактичних та правових підстав для вирішення питання призначення у справі генетичної (біологічної) експертизи.

При цьому висновок експертизи має оцінюватися судом разом з іншими доказами у справі за загальними правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України.

Колегія суддів апеляційного суду не дає оцінку доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у цій справі так, як суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до неналежного відповідача або не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Зазначені правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц тощо. Така правова позиція є усталеною.

ОСОБА_10 у своїх заявах по суті спору, поданим до суду першої інстанції, неодноразово вказувала, що вона не може бути належним відповідачем у справі № 401/1231/24.

Позивачка ОСОБА_1 з таким твердженням не погоджується, заяв про заміну відповідача або залучення до справи співвідповідача (ст. 51 ЦПК України) не подала.

При цьому суд до завершення розгляду справи, дослідження всіх доказів у справі та встановлення обставин, які мають значення для справи, не може робити передчасних висновків щодо правильності визначення позивачем відповідача у справі. Відповідно, можливе пред`явлення позивачем своїх вимог до неналежного відповідача не позбавляє його права доводити доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Стосовно вказівки апеляційної скарги на ухвалу суду від 01.05.2024 у іншій справі № 401/733/24, якою з підстав існування спору про право залишено без розгляду заву ОСОБА_1 , подану в порядку окремого провадження з такими ж вимогам, то ця обставина не являється перешкодою для звернення заявника до суду з відповідними вимогами в порядку позовного провадження.

Щодо твердження апелянта про процесуальне порушення суду, який задовольнив клопотання про забезпечення доказу, призначення експертизи, за подання якого позивач не сплатив судовий збір.

Згідно з ч. 3 ст. 117 ЦПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Подані до суду позивачкою та її представником клопотання про забезпечення доказів (ст. 116 ЦПК України) способом призначення судової експертизи не містять відомостей про сплату судового збору та не супроводжуються відповідним доказом.

Суд першої інстанції на таке порушення з боку позивача уваги не звернув.

Проте, таке порушення не може бути підставою для задоволення вимог апеляційної скарги про скасування ухвали суду, оскільки це не передбачено нормами ЦПК України. Натомість місцевий суд може зобов`язати позивача доплатити належну суму судового збору і подати до суду відповідні докази у встановлений ним строк, а в разі невчинення позивачем таких дій - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору.

9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції на підставі своєчасно поданого позивачкою клопотання про забезпечення доказу у спосіб призначення експертизи вирішив це питання на відповідній стадії процесу. При цьому експертиза призначена по питанню, яке входить до предмета доказування, потребує спеціальних знань інших, ніж право, сторонами самостійно до суду не надано відповідного висновку експерта з цього питання.

Отже, під час постановлення Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області ухвали від 26.03.2025 порушень норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, які можуть бути підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив, а тому вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.03.2025 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 17.07.2025.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: Л. М. Дьомич

С. М. Єгорова