УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Тесленко І. О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Голяр Ігор Степанович, про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва, звернувся представник ОСОБА_1 - адвокат Голяр І.С., з заявою про забезпечення позову. Вказана заява обґрунтована наступним. Громадянином ОСОБА_2 буде подано до Солом`янського районного суду міста Києва позовну заяву про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 758 434,58 грн. як відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Відповідно до звіту оцінювача № 2043 від 23.02.2025 вартість матеріального збитку завданого ОСОБА_1 складає 915 234,58 грн., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz GLE 350 р.н. НОМЕР_1 складає 838613,23 грн. ТДВ «СК «ГАРДІАН», як страховик, що застрахував цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 виплатило лише 156800 грн. страхового відшкодування. Тобто, в розмірі страхової суми 160 000 грн., за шкоду завдану майну, зменшеної на суму франшизи 3200 грн. Підставою для подання позову є завдання з вини ОСОБА_3 матеріального збитку ОСОБА_1 внаслідок спричинення дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16 листопада 2024 року в м. Києві, на проспекті Відрадному, 18 за участю транспортних засобів Peugeot 407 р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та Mercedes-Benz GLE 350 р.н. НОМЕР_1 . Ціна позову виходячи з звіту оцінювача № 2043 від 23.02.2025 становить 758 434,58 грн. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 17.01.2025 у справі №760/32220/24, встановлено вину ОСОБА_3 у спричиненні ДТП та механічному пошкодженні транспортних засобів, зокрема, транспортного засобу Mercedes-Benz GLE 350 р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . Між тим, цією ж постановою встановлено, що ОСОБА_3 спричинив ДТП, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Згідно з пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного Кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Предметом позову є стягнення відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положення п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачають, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_3 з проханням відшкодувати завдану ним шкоду в добровільному порядку, пояснюючи дуже великий її розмір. Востаннє, в порядку досудового врегулювання спору адвокатом ОСОБА_1 23.06.2025р. надіслано до ОСОБА_3 заяву-вимогу з проханням відшкодувати Позивачу завдану шкоду протягом семи днів з моменту отримання заяви-вимоги за наданими в такій заяві реквізитами. Дана обставина підтверджується фіскальним чеком №216 від 23.06.2025, накладною та описом вкладення у цінний лист №702 АТ «УКРПОШТА». 26.06.2025 ОСОБА_3 отримав лист-вимогу, однак не виконав свої зобов`язання і не відшкодував завдану ОСОБА_1 шкоду. Проте ОСОБА_3 жодного разу не сприймав звернення ОСОБА_1 , взагалі нічого не відшкодував і не збирається сплачувати заборгованість. На сьогоднішній день ОСОБА_3 уникає виконання своїх деліктних зобов`язань і знає про намір ОСОБА_1 звернутися до суду за захистом своїх прав. Враховуючи, що ДТП скоєно у стані сп`яніння, то ТДВ «СК «ГАРДІАН» як страховик ОСОБА_3 , виплативши 10.04.2025 року по полісу № ЕР-222559138 на користь ОСОБА_1 156 800 грн. страхового відшкодування (тобто в розмірі страхової суми 160 000 грн., за шкоду завдану майну, зменшеної на суму франшизи 3200 грн.), відповідно до пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон ОСЦПВВНТЗ) отримало право на пред`явлення до ОСОБА_3 регресного позову на суму виплаченого страхового відшкодування 156 800 грн. З огляду на вищезазначене, на поведінку ОСОБА_3 , а також, на те, що невідомо про наявність у нього доходів, є обгрунтовані підозри в тому, що ОСОБА_3 в процесі розгляду даної справи має намір відчужити належне йому праві власності майно іншим особам. Тому, вважаємо, що така поведінка ОСОБА_3 може зробити неможливим відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 . Враховуючи, вищезазначене у ОСОБА_1 як у потерпілої від протиправних дій особи, є пропозиція не застосовувати зустрічне забезпечення позову, оскільки таке яке є не доречним в даній ситуації по відношенню до нього як потерпілого, який зазнав шкоди у великих розмірах, і відсутні підстави його застосування, які передбачені нормами статті 154 ЦПК України. Згідно з статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З врахуванням наведеного просив винести ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 , а саме: на транспортний засіб: PEUGEOT 407, 1749, (2006) № куз. НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований на ОСОБА_3 і належать йому на праві приватної власності.

18 липня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як вбачається з частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому у виконанні такого рішення.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи 16.11.2024 року сталася дорожньо - транспортна пригода внаслідок якої було завдано шкоди транспортному засобу позивача. Відповідно до Постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 року (справа №760/32220/24), відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього стягнення.

Крім того, відповідно до доданого до заяви про забезпечення позову звіту про визначення вартості матеріального збитку автомобіля від 23.02.2025 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz GLE 350 реєстр. № НОМЕР_1 внаслідок пошкодження при ДТП станом на 27.11.2024 року складає 915 234,58 грн.

Як вказано у позовній заяві, частково завдана шкода була відшкодована страховою компанією, однак, інша частина залишається не відшкодованою не дивлячись на вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Суддею також досліджено додані до заяви Акт огляду транспортного засобу №2043 (дефектна відомість), заяву - вимогу (Вих. №6/06 від 23.06.2025 року).

Заявник в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що в подальшому буде неможливо виконати рішення суду (у справі за майбутнім позовом позивача щодо стягнення з відповідача завданої ДТП шкоди) або цей процес буде значно ускладнений.

Суддя зважає на те, що заявник (майбутній позивач) додав до заяви докази вчинення дорожньо - транспортної пригоди, вини відповідача у його вчиненні, значного розміру шкоди.

Крім того, суддя враховує, що представник відповідача звертався до відповідача з заявою - вимогою в порядку досудового врегулювання спору, однак спір врегульований не був у зв`язку з чим, позивач планує звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 25 січня 2019 року у справі №769/165/18, заходи забезпечення позову можуть вживатися судом лише щодо майна, яке належить саме боржнику у справі.

Відповідно до листа Головного сервісного центра МВС від 16.06.2025 року, транспортний засіб PEUGEOT 407, 1749, (2006) № куз. НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Таким чином, майно на яке заявник (майбутній позивач) просить накласти арешт в забезпечення майбутнього позову належить майбутньому відповідачу (боржнику) на праві власності.

Згідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові від 26 листопада 2020 року у справі №911/949/20, захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору. Арешт, накладений судом для забезпечення позову лише на майно, що належить або підлягає передачі боржнику і перебуває у нього чи в інших осіб, не поширює свою дію на кошти, оскільки для їх арешту суд має вжити окремий захід забезпечення позову, передбачений статтею 137 ГПК України.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, заявник (майбутній позивач) планує звернутись до суду з позовом щодо стягнення з майбутнього відповідача на свою користь суми завданих дорожньо - транспортною пригодою збитків у розмірі 758 434,58 грн.

Враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом майбутніх позовних вимог, наявність обставин, які свідчать про можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову та невжиття заходів забезпечення позову, застосування заходів забезпечення позову на думку є доцільним та сприяють досягненню завдань цивільного процесу, закріплених у ст. 2 ЦПК України.

Накладення арешту на майно боржника (майбутнього відповідача) є співмірним із майбутніми позовними вимогами та достатнім для ефективного захисту прав позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 - 153 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Голяр Ігор Степанович, про забезпечення позову до подачі позовної заяви, - задовольнити.

До набрання рішенням у справі № 760/19975/25 законної сили накласти арешт на транспортний засіб: PEUGEOT 407, 1749, (2006) № куз. НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Стягувач:

ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Боржник:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя І.О. Тесленко