печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,

справа № 754/14959/24ц

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

предмет та підстави позову - стягнення коштів в порядку регресу

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу, а саме 1/2 частину грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги, що складає 36672,20 грн. та 1/2 частину грошових коштів сплачених ОСОБА_1 в якості витрат на утримання спільного майна, що складає 4684,70 грн. В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними дітьми ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилась спадщина - квартира АДРЕСА_1 . Позивач та відповідач прийняли та оформили відповідну спадщину, що становила для кожного 1/2 у зазначеній квартирі. 25.01.2023 право власності на 1/2 частку квартири було зареєстровано за ОСОБА_1 08.08.2023 право власності на 1/2 частку квартири було зареєстровано за ОСОБА_2 . Позивач належним чином утримує дану квартиру, оплачує всі комунальні послуги згідно пред`явлених квитанцій. Відповідач, як однин із співвласників квартири, не бере жодної участі в утриманні квартири АДРЕСА_1 , зокрема і щодо оплати комунальних послуг та ремонту квартири. Чинне законодавство визначає обов`язок для співвласника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. У зв`язку з цим, інші співвласники, які належним чином сплачують комунальні послуги як за себе, так і за іншого співвласника, вправі вимагати через суд стягнення в порядку регресу частину понесених витрат з недобросвісного співвласника. Позивач 02.10.2024 направила на адресу реєстрації відповідача вимогу, у якій просила сплатити на її користь грошові кошти у сумі 41356,90 грн., що складають 1/2 сплачених ОСОБА_1 коштів за житлово-комунальні послуги та на утримання спільного майна, проте відповіді відповідачем надано не було (а.с. 1-91).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2024 вищезазначену справу було направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (а.с. 95-96).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2024 у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження з викликом сторін (а.с. 106).

13.01.2025 відповідачем ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляду та внесення РНОКПП до додаткових відомосте до учасника справи та надання доступу до електронної справи (а.с. 111-112).

05.02.2025 відповідачем ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» було подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 115-116).

06.02.2025 відповідачем ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» було подано заяву про уточнення місця проживання відповідача, а саме АДРЕСА_2. Крім того, зазначав, що з 29.12.2022 він постійно перебуває за межами України, відповідно до чого обов`язок сплати за комунальні послуги покладений на нього лише частково. Зокрема з 29.12.2022 він не повинен сплачувати за газопостачання, постачання електроенергії, постачання гарячої води, постачання холодної води, вивезення побутових відходів. За ним зберігається обов`язок сплати за опалення багатоквартирного будинку, та за утримання багатоквартирного будинку (а.с. 117)

06.02.2025 представником позивача - адвокатом Старовойтовою Д.А. через систему «Електронний суд» було подано заяву про надання доступу до електронної справи (а.с. 123-124).

21.03.2025 представником позивача - адвокатом Старовойтовою Д.А. до суду було подано заяву про надання доступу до електронної справи (а.с. 131-134).

26.03.2025 відповідачем ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» було подано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 135).

Ухвалою суду від 01.04.2025 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 136).

28.03.2025 відповідачем ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» було подано заяву про застосування строків позовної давності, у якій останній зазначав, що квартиру на праві спільної сумісної власності кошти на оплату боргів по квартплаті за яку, стали підставою позову ОСОБА_1 по справі № 754/14959/24-ц, позивач та відповідач отримали як спадкоємці по закону, та як зведені брат і сестра, від батька спадкодавця ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ОСОБА_1 , знаходячись у місті Києві, тривалий час ухилялася від сплати за житлово-комунальні послуги та утримання будинку і прибудинкової території, очевидно не маючи на це вагомих причин, чим запустила приріст значної суми пені до загального боргу за квартиру АДРЕСА_1 . Позивач отримала свідоцтво на право власності на 1/2 частину вищезазначеної спільної квартири в січні 2023 року. Незважаючи на оформлені спадкові права, та відповідно настання часу виконання солідарного обов`язку, ОСОБА_1 тривалий час, до, як відомо відповідачу, осені 2024 року обов`язок по сплаті за комунальні послуги та утримання будинку не виконувала а у своїй позовній заяві по справі 754/14959/24-ц очевидячки видала за свій борг-пеню нараховано по своїй вині, за борг ОСОБА_2 . Натомість відповідач, перебуваючи за кордоном, через довірену особу спромігся отримати свідоцтво про власності на свою 1/2 частину успадкованого житла лише 08.08.2023. Відповідно правові підстави нарахування пені відповідачу на 1/2 частину боргу щодо спільної споживачем квартири за комунальні послуги що не охоплюються договірними відносинами з комунальними службами, почали діяти з дати 08.08.2023. В своєму позові по справі позивачем очевидно вимагається сплатити серед іншого суми неіснуючих боргів та навмисно зазначено невірну адресу проживання відповідача, зокрема його квартири АДРЕСА_3 , яку ОСОБА_2 з 28.12.2022 не відвідував, оскільки юридичний факт його проживання в місті Києві встановлений судом по матеріалам справи міг би мати вигідні для позивача наслідки. Фактично позивач вимагає стягнути з відповідача в порядку регресу грошові кошти сплачені на погашення рахунків виставлених щодо зобов`язань померлого минулого власника квартири ОСОБА_3 до 14.03.2022, а також зокрема суми пені. Кредиторами спадкодавця ОСОБА_3 офіційних належним чином оформлених вимог до відповідача, до нотаріуса Київського міського нотаріального округу що вів спадкову справу ОСОБА_4 або до суду виконати зобов`язання померлого ОСОБА_3 не заявлялося. У відповідності до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця що не пред`явив вимоги до спадкоємців у встановлені строки, позбавляється права вимоги. Право регресу згідно ч. 1 ст. 544 ЦК України є похідним від іншого зобов`язання, та відповідно не може виникнути на підставі зобов`язання що припинилося 15.03.2023 зі спливом року з дня смерті первинного боржника, 1/2 частина боргу якого була успадкована відповідачем. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність строком у один рік застосовується для стягнення штрафу та пені. Враховуючи те що позивач свідомо не вжив заходів для необхідного перерахунку та підрахунку сум за певні визначені комунальні послуги, та утримання прибудинкової території, а також періоди їх надання, та сум пені, не вжив своєчасних заходів для офіційної документального оформлення сум заборгованості за минулим померлим власником квартири та заборгованості яка утворилася з 14.03.2022 - дати відкриття спадщини, не вжив заходів для фіксації юридичного факту відсутності відповідача у спільному житлі, доведення та підтвердження періоду часу такої відсутності в квартирі що сягав більше 30 днів, та наявності боргів за ЖКП і утримання прибудинкової території за відповідачем, та в разі відсутності відповідного розділення позовних вимог, застосування строку позовної давності в один рік, як вважає відповідач, є справедливим для усього позову (а.с. 137-138).

01.04.2025 представником позивача - адвокатом Старовойтовою Д.А. через систему «Електронний суд» було подано заяву про надання доступу до електронної справи (а.с. 139-140).

06.05.2025 представником позивача - адвокатом Старовойтовою Д.А. подано до суду письмові пояснення по справі (а.с. 143-150).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, крім того зазначала, що документи на підтвердження витрат на професійні правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів з дні ухвалення рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судовим розглядом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними дітьми ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 14), після його смерті відкрилась спадщина - квартира АДРЕСА_1 .

Позивач та відповідач прийняли та оформили відповідну спадщину, що становила для кожного 1/2 у зазначеній квартирі АДРЕСА_1 .

25.01.2023 право власності на 1/2 частку квартири було зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 16, 18).

08.08.2023 право власності на 1/2 частку квартири було зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 17, 19).

За матеріалами справи сторонами не заперечується розмір часток у належній їм на праві власності квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка, зокрема, є власником (співвласником) нерухомого майна.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону).

Оплата за отриману теплову енергію (централізоване опалення) та квартирна плата з обслуговування багатоквартирного будинку нараховується згідно площі квартири незалежно від фактичного у ній проживання її власників. Всі інші платежі, зокрема, використання холодної, гарячої води, природного газу, електричної енергії - здійснюються відповідно до нарахованих показів встановлених у квартирі лічильників.

У позові вказується, що єдиним співвласником, яким витрачаються кошти на утримання квартири є позивач, зокрема, з квітня 2023 року по грудень 2023 року позивачем було сплачено на користь ТОВ «Центральна домофонна компанія» грошові кошти в сумі 859,00 грн.; протягом серпня 2024 року було сплачено 56015,83 грн. в якості погашення заборгованості за надані за адресою: АДРЕСА_4 комунальні послуги, серед яких 29000,00 грн. - оплата за постачання теплової енергії, 26015,83 грн. - оплата за інші житлово-комунальні послуги (з постачання газу, вивезення побутових відходів, постачання води за абонентське обслуговування тощо); протягом вересня 2024 року було сплачено 674,96 грн. за житлово-комунальні послуги; сплачено 15794,61 грн., в якості сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території.

На обґрунтування таких витрат позивачкою надано: вимога ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_3 від 10.05.2024 сплатити 656,13 грн.; претензія КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київкомунсервіс» до ОСОБА_3 від 02.05.2024 сплатити 1019,48 грн (а.с. 31-34); довідка про оплати за комунальні послуги у серпні 2024 року від 16.08.2024 (а.с. 36); квитанції про сплату послуг у серпні 2024 року (а.с. 37-45); квитанції про сплату послуг у вересні 2024 року (а.с. 46-49); квитанція про сплату послуг ТОВ «Центральна домофонна компанія» від 15.08.2024 на суму 300,00 грн. за період з 10.07.2024 по 30.09.2024 (а.с. 50); квитанція про сплату послуг ТОВ «Центральна домофонна компанія» від 17.04.2023 на суму 319,00 грн. (а.с. 51); квитанції про сплату ОСББ «МІЧУРІНА, Б.2» (а.с. 53-58).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Згідно правового висновку Верховного суду по справі № 592/3181/16-ц від 13.12.2018 кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Дана позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 13.03.2019 у справі № 521/3743/17-ц, постанові від 19.08.2020 у справі № 703/2200/15-ц.

Отже, оскільки сторони є співвласниками у відповідних частках квартири АДРЕСА_1 , тому відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом.

У своїх заявах відповідач вказував, що з 29.12.2022 перебуває за межами України та не проживає у спірній квартирі, однак такі обставини не звільняють від обов`язку утримання своєї власності, у даному випадку частки у праві власності відповідача у квартирі. Крім того, він став власником квартири лише 08.08.2023. Фактично позивач вимагає стягнути з відповідача в порядку регресу грошові кошти сплачені на погашення рахунків виставлених щодо зобов`язань померлого минулого власника квартири ОСОБА_3 до 14.03.2022, а також зокрема суми пені. Кредиторами спадкодавця ОСОБА_3 офіційних належним чином оформлених вимог до відповідача, до нотаріуса Київського міського нотаріального округу що вів спадкову справу ОСОБА_4 або до суду виконати зобов`язання померлого ОСОБА_3 не заявлялося. У відповідності до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця що не пред`явив вимоги до спадкоємців у встановлені строки, позбавляється права вимоги. Право регресу згідно ч. 1 ст. 544 ЦК України є похідним від іншого зобов`язання, та відповідно не може виникнути на підставі зобов`язання що припинилося 15.03.2023 зі спливом року з дня смерті первинного боржника, 1/2 частина боргу якого була успадкована відповідачем.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Тобто, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторони.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.

Судовим розглядом встановлено, що матеріали справи не містять копій заяв чи претензій за період з 14.03.2022 по 15.03.2023 поданих компаніями, які надають комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_4 . Також позивачем не було долучено жодної довідки яка б підтверджувала суми заборгованості по оплаті житлово комунальних послуг станом на 14.03.2022 (після смерті ОСОБА_3 ) або станом на дату прийняття ОСОБА_1 спадщини - 25.01.2023.

Враховуючи вищезазначене, оскільки кредиторами спадкодавця ОСОБА_3 офіційних належним чином оформлених вимог до відповідача, до нотаріуса Київського міського нотаріального округу, що вів спадкову справу ОСОБА_4 або до суду виконати зобов`язання померлого ОСОБА_3 не заявлялося - у ОСОБА_5 відсутній обов`язок сплати грошових коштів за житлово-комунальні послуги нараховані до моменту набуття ним права власності на 1/2 частку квартири (08.08.2023).

Відповідно до наданих позивачем копій квитанцій: у серпні 2024 року було нараховано комунальні послуги на суму 674,96 грн., які сплачено позивачем (а.с. 46-49); вартість послуг за домофон становить 15 грн./на місяць, за період з серпня 2023 року по вересень 2024 року (включно) загальна сума - 210,00 грн., яка була сплачена позивачем (а.с. 50-52); вартість послуг ОСББ «МІЧУРІНА, Б. 2» становить 439,40 грн./на місяць, за період з серпня 2023 року по вересень 2024 року (включно) загальна сума - 6151,60 грн., яка була сплачена позивачем (а.с. 53-58).

Отже, за період з серпня 2023 року по вересень 2024 року витрати за житлово-комунальні послуги в порядку регресу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 3518,28 грн. (7036,56 / 2).

Що стосується вимоги позивача про стягнення в порядку регресу 1/2 частини грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 в якості витрат на утримання спільного майна з відповідача.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проводилися часткові ремонтні роботи у квартирі у лютому-травні 2023 року, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 59-63), проте відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом лише 08.08.2023, а отже не був співвласником квартири і не міг нести відповідальність передбачену положеннями ст. 322, 360 ЦК України, тому дана вимога є необґрунтованою та безпідставною.

Щодо заяви сторони відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22.10.1996; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29.01.2013).

02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин.

В подальшому дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30 червня 2023 року.

Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Неодноразовими Указами Президента України воєнний став в України продовжувався і на час розгляду справи в суді строк дії воєнного стану в країні триває.

Згідно з п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Окрім того, позивачкою надано платіжні інструкції щодо здійснення оплати за комунальні послуги, починаючи з 2023 року, відтак трирічний строк позовної давності звернення з даними позовними вимогами до суду не пропущено.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене суд, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача витрати за житлово-комунальні послуги в порядку регресу за період з серпня 2023 року по вересень 2024 року в сумі 3518,28 грн.

При зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 1211,10 грн. (а.с.11).

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідачки на користь позивачки судовий збір у розмірі пропорційно задоволених вимог, що становить 103,07 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 319, 322, 360, 368, 526, 544 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 141, 264, 265, 274,279, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за житлово-комунальні послуги за період з серпня 2023 року по вересень 2024 року у розмірі 3518 (три тисячі п`ятсот вісімнадцять) грн. 28 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 103 (сто три) грн. 07 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Р.В. Новак