Справа № 639/7482/24
Провадження № 2/643/3969/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2025

Салтівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого Тимош О. М.,

за участі секретаря судового засідання Кизим К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року позивач ТОВ «ФК «Смарт Пей» в особі свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №GP-5550369 від 02.12.2013 у розмірі 38 152,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.12.2013 між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №GP-5550369, шляхом підписання пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) з банком. В подальшому правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» став ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».

На підставі кредитного договору позичальнику надано грошові кошти у сумі 14 562,00 грн на умовах строковості, поворотності та оплатності, з процентною ставкою 17% річних, комісією за користування кредитом у розмірі 2,5%.

Підписанням відповідної пропозиції відповідач підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну загальність вартість кредиту, про отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптований договір до потреб позивача та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, в тому числі разі невиконання позивачем зобов`язань за таким договором, ознайомлений з умовами кредитування, відкриття та ведення рахунків, які містять деталізовані умови видачі, обслуговування кредиту, порядку нарахування процентів, комісії, відповідальності та іншими умовами кредитування.

Відповідач довготривалий строк не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання перед банком, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість у сумі 38 152,40 грн, з яких: 13 306,98 грн заборгованість за кредитом; 13 217,18 заборгованість по процентам; 11 628,24 грн заборгованість за комісією.

08.05.2024 між АТ «ПУМБ» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКО» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №1, за яким ТОВ «ФК «ФІНАКО» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача.

16.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКО» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СМАРТ ПЕЙ» було укладено договір факторингу №1, за яким ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку (Позикодавця), вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача.

Згідно реєстру боржників, загальна сума заборгованості відповідача станом на дату укладання Договору факторингу за кредитним договором склала 38 152,40 грн, з яких: 13 306,98 грн заборгованість за кредитом; 13 217,18 заборгованість по процентам; 11 628,24 грн заборгованість за комісією. Вказана сума боргу була нарахована банком та не змінювалась з дати відступлення права вимоги за договором цесії від 08.05.2024.

ТОВ «ФК «ФІНАКО» та ТОВ «ФК «СМАРТ ПЕЙ» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», а тому мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України.

Позивач направив відповідачу письмову вимогу (Повідомлення) від 22.07.2024 за адресою, яку він зазначив при отриманні кредиту, однак станом на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідачем погашена не була. У зв`язку з вищевказаним, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2025 року, ухваленим у цивільній справі № 639/7482/24, позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Смарт Пей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Смарт Пей» заборгованість в сумі 26 524,16 грн, з яких: 13 306,98 грн заборгованість за кредитом; 13 217,18 грн заборгованість за процентами. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Смарт Пей» заборгованості за комісією у сумі 11 628,24 грн відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка ухвалою суду від 21.05.2025 була задоволена, скасовано заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.02.2025 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, справу призначено до розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення справи не подавав.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких просить відмовити у позові у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення із даним позовом. Представник відповідача зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Для вимоги про звернення стягнення на предмет договору сторони не домовлялися про збільшення давності, а тому на таку вимогу поширюється загальна позовна давність в три роки. Як наслідок подання позову в 2024 року (за 10 років з моменту виявлення порушення) про звернення стягнення на предмет договору не могло перервати перебіг позовної давності, оскільки такий позов був поданий поза межами трьохрічної позовної давності. Як наслідок позивачем пропущено строк звернення з даним позовом, відповідно до ч. 4 ст 267 ЦПК, що є підставою для відмови у позові.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини.

02.12.2013 між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №GP-5550369, шляхом підписання пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) з банком (а.с.51).

Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що Пропозиція після її прийняття є невід`ємною складовою частиною Умов та Правил страхування, положення яких разом складають повний текст Договорів зазначених в цій Пропозиції. Ознайомлений з останньою чинною редакцією Умов з усіма змінами, які розміщуються банком на інформаційних стендах у відділеннях банку та на його офіційному сайті, з інформацією про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зокрема: умови кредитування (щодо можливої суми кредиту; строку, на який може бути одержаний; мети, для якої кредит може бути використаний; форми та видів його забезпечення; необхідності здійснення оцінки майна та якщо вона є необхідною, ким вона здійснюється; наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями позичальника; типу процентної ставки (фіксованої, плаваючої тощо); переваг та недоліків пропонованих схем кредитування); орієнтовну сукупну вартість кредиту (орієнтовну сукупну вартість кредиту. Підписанням Пропозиції підтвердив, що укладання Договору Страхування зі страховиком не є обов`язковою умовою отримання споживчого кредиту в банку й було обрано ним за власною ініціативою з числа кредитних продуктів, що пропонуються банком. Також підтвердив, що отримав від банку автентичний примірник (оригінал) цієї Пропозиції разом із Графіком платежів та Умовами.

В Пропозиції укласти договори (оферти) зазначений номер договору №GP-5550369, розмір кредиту в сумі 14 562,00 грн, строк кредиту та Договору страхування 36 місяців (з 02.12.2013 до 02.12.2016), розмір комісії за обслуговування кредиту 2,50%, розмір процентної ставки 17%, спосіб надання Кредиту шляхом видачі готівки через касу банку.

Крім того, Пропозиція містить Графік платежів, відповідно до якого встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Позивачем надано Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків (а.с.40).

Відповідно до платіжної інструкції №607039 від 02.12.2013 ОСОБА_1 видано кредит згідно з договором №GP-5550369 від 02.12.2013 у сумі 14 592,00 грн (а.с.8).

З виписки по особовому рахунку з 02.12.2013 по 07.05.2024 вбачається рух коштів за рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 (а.с.11-12).

Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №GP-5550369 від 02.12.2013, укладеним між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 станом на 07.05.2024, згідно з яким заборгованість складає 38 152,40 грн, з яких: 13 306,98 грн заборгованість за кредитом; 13 217,18 заборгованість по процентам; 11 628,24 грн заборгованість за комісією (а.с.9-10).

Правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» став ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с.13-14).

08.05.2024 між АТ «ПУМБ» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКО» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №1, на умовах якого Цедент зобов`язується передати (відступити) Цесіонарію в повному обсязі Права вимоги за Кредитними угодами, зазначеними у підписаному (-їх) Сторонами Реєстрі (-ах) Боржників, а Цесіонарій зобов`язується прийняти та оплатити Права вимоги за вказаними Кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому Договором. Права вимоги переходять Цесіонарію у власність в повному обсязі відповідно до п.4.1 Договору. Права вимоги переходять Цесіонарію в обсязі, визначеному цим Договором та Додатком №2 до нього, безвідклично та без можливості зворотного відступлення на користь Цедента (без регресу). Цедент не приймає на себе і не несе зобов`язань зі зворотного набуття/викупу у Цесіонарія Прав вимоги, не задоволених Боржниками (а.с.20-22).

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 Права вимоги за Реєстром Боржників вважаються відступленими у день надходження оплати Прав вимоги в повному обсязі на рахунок Цедента, вказаний у п. 3.2 Договору, за ціною, визначеною п. 3.1 Договору. Цедент після надходження на його рахунок коштів в сумі, зазначеній в п.3.1 Договору, передає Цесіонарію Реєстр Боржників. Права вимоги за Кредитними угодами переходять до Цесіонарія в повному обсязі і на тих умовах, які існують на момент переходу Прав вимоги за відповідними Кредитними угодами, а також інші пов`язані з Правами вимоги права, в тому числі право на отримання несплачених процентів.

Згідно з платіжною інструкцією №250 від 08.05.2024 ТОВ «ФК «ФІНАКО» сплачено на рахунок АТ «ПУМБ» кошти за Договором відступлення права вимоги (цесії) №1 від 08.05.2024 у сумі 1 551 328,25 грн (а.с.81).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до Договору відступлення права вимоги (цесії) №1 від 08.05.2024 від АТ «ПУМБ» до ТОВ «ФК «ФІНАКО» перейшло право вимоги, зокрема до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №GP-5550369 у загальному розмірі 38 152,40 грн, з яких: 13 306,98 сума простроченої заборгованості за кредитом; 13 217,18 грн сума простроченої заборгованості за процентами, 11 628,24 грн сума простроченої заборгованості за комісіями (а.с.80).

16.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКО» та ТОВ «Фінансова компанія «СМАРТ ПЕЙ» було укладено договір факторингу №2, відповідно до якого Клієнт зобов`язується передати (відступити) Фактору в повному обсязі Права вимоги за кредитними угодами, зазначеними у підписаному (-їх) сторонами Реєстрі (-ах) Боржників, а Фактор зобов`язується прийняти та оплатити Права вимоги за вказаними кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому Договором. Права вимоги що відступаються є ідентичними за обсягом (боржники, підстави виникнення, розмір, тощо) тим правам вимоги, які були набуті первісним кредитором на підставі договору відступлення прав вимоги (цесії) №1 від 08.05.2024, укладеним з АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Права вимоги переходять Фактору у власність в повному обсязі відповідно до умов цього Договору. Права вимоги переходять Фактору в обсязі, визначеному цим Договором та Додатком №2 до нього, безвідклично та без можливості зворотного відступлення на користь Клієнта (без регресу). Клієнт не приймає на себе і не несе зобов`язань зі зворотного набуття/викупу у Фактора Прав вимоги, не задоволених боржниками (а.с.26-27).

Пунктами 4.1, 4.2 Договору факторингу №2 передбачено, що права вимоги за Реєстром Боржників вважаються відступленими у день здійснення оплати ціни прав вимоги в повному обсязі на рахунок клієнта, вказаний у п.3.2 Договору, за ціною, визначеною п.3.1 Договору. Права вимоги за кредитними угодами переходять до Фактора в повному обсязі і на тих умовах, які існують на момент переходу прав вимоги за відповідними кредитними угодами, а також інші пов`язані з правами вимоги права, в тому числі право на отримання несплачених процентів.

Згідно з платіжною інструкцією №1 від 17.07.2024 ТОВ «ФК «Смарт Пей» сплачено на рахунок ТОВ «ФК «Смарт Пей» кошти за Договором факторингу №2 від 16.07.2024 у сумі 1 585 266,65 грн (а.с.44).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №2 від 16.07.2024 від ТОВ «ФК «ФІНАКО» до ТОВ «ФК «Смарт Пей» перейшло право вимоги, зокрема до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №GP-5550369 у загальному розмірі 38 152,40 грн, з яких: 13 306,98 сума простроченої заборгованості за кредитом; 13 217,18 грн сума простроченої заборгованості за процентами, 11 628,24 грн сума простроченої заборгованості за комісіями (а.с.15).

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Смарт Пей» повідомило відповідача шляхом направлення на адресу відповідача зазначену при укладенні кредитного договору письмову вимогу (Повідомлення) (а.с.43).

Відповідно до повідомлення про відступлення прав вимоги уповноваженим представником АТ «ПУМБ» повідомлено ТОВ «ФК СМАРТ ПЕЙ» про те, що банк відступив ТОВ «ФК «ФІНАКО» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №GP-5550369 від 02.12.2013, який був укладений між боржником та банком (а.с.52).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, до позивача перейшли права первісного кредитора АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» за кредитним договором №GP-5550369 від 02.12.2013 в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Банк крім вимоги про стягнення заборгованості за основною сумою боргу та заборгованості за відсотками, просить стягнути з відповідача заборгованість за комісією у сумі 11 628,24 грн.

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною (діяв на дату укладення кредитного договору).

Необхідність внесення плати, пов`язаної з обслуговуванням кредиту, передбачено в п. 2.4 Пропозиції та зазначено в Графіку платежів. Переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, у договорі не зазначено.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору щодо обов`язку відповідача щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Разом з тим, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № PLRPGK від 28 травня 2008 року про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016 року».

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Нормами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування» передбачена заборона вимагати від споживача укладення договору про споживчий кредит як обов`язкової умови придбання будь-яких товарів чи послуг у кредитодавця або у його спорідненої чи пов`язаної особи.

Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду та норми діючого законодавства суд вважає, що нарахування комісії за обслуговування кредитом у розмірі 2,5% щомісячно суперечить положенням ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України, оскільки не є платою за послуги, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику, а тому положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, а нарахування заборгованості за комісією у сумі 11 628,24 грн неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про наявність у відповідача заборгованості за договором №GP-5550369 від 02.12.2013 у розмірі 26 524,16 грн, з яких: 13 306,98 грн заборгованість за кредитом; 13 217,18 грн заборгованість за процентами.

При розгляді заяви відповідача про застосування до позовних вимог позовної давності суд враховує правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12.

Так, загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 02 числа кожного місяця, а строк кредитування у договорі між сторонами по справі встановлено до 02.12.2016, графік погашення заборгованості шляхом погашення щомісячних платежів між сторонами погоджувався, суд дійшов висновку про початок перебігу позовної давності для стягнення заборгованості з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Відтак, оскільки відповідачем останній платіж за кредитом було сплачено 02.04.2014, останній платіж повинен був здійснений до 02.12.2016, то за відсутності чергового платежу 02.05.2014 право позивача на погашення кредитної заборгованості було порушено для кожного чергового платежу з 02.05.2014 з кожного 3-го числа місяця до 03.12.2016 (для останнього платежу) і саме з кожного 3-го числа місяця з травня 2014 року по грудень 2016 року почався перебіг позовної давності для кожного чергового платежу.

Позивач звернувся до суду з позовом шляхом його направлення через систему «Електронний суд» 11.11.2024, тобто після спливу позовної давності, яка для останнього платежу по кредитному договору закінчилася 03.12.2019.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення . Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин, враховуючи заяву відповідача в особі його представника про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та покладається в повному обсязі на позивача, у зв`язку із відмовою в позові.

Керуючись ст.2,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,273,354,355 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Смарт Пей», місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корпус А, офіс 303,

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя О. М. Тимош