Номер провадження: 22-ц/813/2810/25
Справа № 513/510/24
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 18 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

16 квітня 2024 року представник позивача адвокат Мужик Н.Т. через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Сенс банк" заборгованість за кредитним договором № 501285911 у розмірі 211805,04 гривень, а також витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 24 грудня 2020 року ОСОБА_1 уклав з АТ "Альфа-Банк" угоду про надання споживчого кредиту № 501285911. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах передбачених кредитним договором.

Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позивальнику кредиту.

Відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 18.08.2023 року виникла заборгованість у сумі 211805,04 гривень, яка складається з: 121 226,37 грн заборгованість по тілу кредиту, 32 332,70 грн заборгованість по відсотках, 58 245,97 грн. заборгованість по комісії.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування з АТ "Альфа- Банк" на АТ "Сенс Банк".

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

03 липня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Колеснікова І. Л., в якому він не заперечував щодо часткового задоволення позову в сумі 106 309,07 грн. (а.с. 89-91). В обґрунтування послався на те, що позивачем до позовної заяви додано лише Оферту Щербини І. С. на укладення угоди про надання кредиту № 501285911 з АТ "Альфа Банк", однак не додано Акцепту АТ "Альфа Банк" на укладення цієї угоди. Типові умови кредитного договору розміщувалися на веб-сайті АТ "Альфа Банк", однак було змінено найменування Банку і веб-сайт, на якому вже не міститься Типових умов кредитних договорів станом на кінець 2020 року, тобто на момент укладення кредитного договору з АТ "Альфа Банк". Вважає, що не можливо визначити перелік послуг та їх обсяг, які могли бути надані Банком як обслуговування кредиту, оскільки Офертою перелік відповідних послуг не визначено, а Акцепт чи Типові умови кредитного договору АТ "Альфа Банк" станом на 2020 рік позивачем не надані.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 банком було визначено, що щомісячна сума до сплати складає 7485,00 грн., з них комісійна винагорода визначена у сумі 3375 грн., що становить майже половину щомісячної суми до сплати, а наступна половина коштів пропорційно зараховувалась до тіла кредиту та відсотків за його користування. Ця сума в 3375 грн. дійсно становить 2,25% від суми кредиту, зазначеної в Оферті, однак в Оферті не було обумовлено, що комісійна винагорода буде стягуватися Банком щомісячно, а не загалом за обслуговування кредиту протягом строку його надання. Безпосередньо відповідачу послуги в об`ємі на 3375 грн. щомісячно банком не надавались та Банком не надано жодних підтверджуючих документів про в цій частині.

Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, тому положення Оферти щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". З огляду на це, сума позовних вимог має бути зменшеною на суму заборгованості по комісійній винагороді наступним чином: 211 805,04 грн. (загальна сума заборгованості) - 58 245,97 грн. (заборгованість по комісії) = 153 559,07 грн. (сума заборгованості по тілу кредиту та відсотках), з яких має бути вирахувано 47250 грн.(грошові кошти, що зараховувались безпідставно банком в суму комісійної винагороди) = 106309,07 грн., які можуть бути стягнуті з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 18 вересня 2024 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 501285911 від 24 грудня 2020 року станом на 18 серпня 2023 року у загальному розмірі 211805 гривень 04 копійки, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 121226 гривень 37 копійок, заборгованість за відсотками за користування кредитом 32332 гривні 70 копійок, заборгованість по комісії 58245 гривень 97 копійок, а також судовий збір у розмірі 3177 гривень 08 копійок.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким вимоги АТ «Сенс Банк» задовольнити частково, а саме: 1) у стягненні з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» комісійної винагороди відмовити; 2) присудити стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501285911 від 24 грудня 2020 року станом на 18 серпня 2023 року, що складається: із заборгованості за тілом кредиту 121 226 гривень 37 копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом 32 332 гривні 70 копійок з вирахуванням зі суми заборгованості 47 250 гривні як суми, що безпідставно зараховувались АТ «Сенс Банк» в суму погашення комісійної винагороди, а отже стягнути заборгованість в загальній сумі 106 309,07 гривень, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про необхідність стягнення комісії за обслуговування кредиту та відповідно не зменшено загальну суму заборгованості за кредитним договором.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за комісійною винагородою підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту і відсотками за його користування зміні, шляхом зменшення суми заборгованості.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 24 грудня 2020 року звернувся до АТ "Альфа-Банк" та підписав оферту на укладання угоди надання кредиту № 501285911, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінію, та паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір (а.с. 19, 20 зв. ).

Відповідно до оферти відповідач запропонував АТ "Альфа-Банк" укласти з ним угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк".

Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту "кредит готівкою", сума кредиту 150000 гривень, процентна ставка 17.99 % річних фіксована ставка, строк кредиту 60 місяців.

Крім того, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі наступні умови, а саме п.1 Оферти визначено, що під час користування кредитом ОСОБА_1 пропонує банку надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: а) за надання Кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті на укладення Угоди без ПДВ; б) за обслуговування Кредиту 2,25% від суми кредиту, зазначеної в Оферті без ПДВ.

У анкеті-заяві від 24.12.2020 зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця анкета-заява разом із Публічною пропозицією та додатках до Договору що розміщені на веб-сторінці Банку www.alfabank.ua становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно паспорту споживчого кредиту, сторони узгодили наступні умови: сума/ліміт кредиту - 150000 гривень, строк кредитування 60 місяців, процентна ставка відсотків річних 17,99, тип процентної ставки - фіксований. Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору 3375 гривень. Витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит (а.с. 13).

Відповідно до меморіального ордеру № 73575561 від 24 грудня 2020 року на рахунок ОСОБА_1 від АТ "Сенс Банк" було перераховано 150000 гривень. Призначення платежу: Надання кредиту за кредитним договором № 501285911 від 24.12.2020 року (а.с.21).

Виписка по особовим рахункам з 24.12.2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 підтверджує, що відповідач отримав кредитні кошти та погашав заборгованість до 24 лютого 2022 року (а.с. 7-12).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції оскаржується виключно в частині нарахування заборгованості за комісійною винагородою і перерахунку інших частин заборгованості, а тому підлягає перегляду виключно в цій частині.

Так, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісійною винагородою, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в цій частині є законним і обґрунтованими, така комісія передбачена договором, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Сенс Банк».

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Щодо позовних вимог про стягнення комісійної винагороди.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку.

Згідно з висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12цьогоЗакону.

Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19).

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 71-73 постанови від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90 цс19) дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) знов наголосила, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20). Судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу.

З матеріалів справи вбачається, що у п. 1 Оферти визначено, що під час користування кредитом ОСОБА_1 пропонує Банку надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: а) за надання Кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті на укладення Угоди без ПДВ;б) за обслуговування Кредиту 2,25% від суми кредиту, зазначеної в Оферті без ПДВ»

У Публічній пропозиції (в редакції чинній на час укладення кредитного договору) зазначено наступне.

У п. 2.7. Додатку № 5 передбачено, що якщо умовами Угоди передбачена сплата Комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, Банк з метою сприяння Позичальнику у виконанні ним своїх зобов`язань за Угодою, вчиняє дії на користь Позичальника по розрахунково-касовому обслуговуванню кредитної заборгованості, які полягають в наданні Позичальнику комплексу послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню кредитної заборгованості, що направлені на запобігання виникнення випадків прострочення виконання зобов`язань Позичальника за Угодою.

У Публічній пропозиції банк зазначив перелік послуг, які були погоджен і споживачем при укладенні кредитного договору, зокрема: Пакет послуг для суми кредиту від 100 000,00 грн. до 199 999,99 грн.:

- Надання послуг з розрахунку суми чергового платежу за Угодою та/або суми повного дострокового повернення заборгованості за Угодою, що надаються: а. з використанням телефонного зв`язку, в Контакт - центрі, через IVR menu,

- Надання інформації (виписок) по рахунках з використанням SMS повідомлень щодо суми платежу за Угодою, щодо зарахування платежу на Рахунок (погашення заборгованості) тощо.

- Надання довідок щодо розрахунково-касового обслуговування по телефонних каналах зв`язку через Контакт центр чи в електронному вигляді, шляхом направлення відповідних повідомлень на адресу електронної пошти Позичальника, що вказана останнім в Анкеті-заяві про акцепт (у випадку наявності) щодо:

а. надходження та зарахування коштів рахунок для повернення заборгованості,зарахування коштів платежу на рахунки погашення кредитної заборгованості, про стан кредитної заборгованості.

- Надання виписок по рахункам Позичальника та/або довідок щодо розрахунково-касового обслуговування по електронній пошті за електронною адресою, що вказана Позичальником в Анкеті-заяві про акцепт:

а. E - mail виписка по Рахунку Позичальника (у разі його наявності), E - mail довідка про стан кредитної заборгованості. У відповідності до ст.1054 ЦК України з кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачу встановлено щомісячну комісію за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, не доведено належними і допустими доказами про їх надання, відтак такі положення договору є нікчемними в силу частини 1,2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що на погашення заборгованості по комісії за обслуговування кредитом ОСОБА_1 внесено 47 250 гривень.

Колегією суддів відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії за обслуговування кредитом, а тому такі кошти мають бути зараховані до погашення інших частин заборгованості.

Таким чином, сума заборгованості, яка підлягає стягненню становить 106 309,07 гривень.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, тому є підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за комісійною винагородою з ухваленням рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту і відсотками за його користування зміні, шляхом зменшення суми заборгованості.

Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов задоволено частково, що становить 50,20% від загальної ціни позову.

Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1594,89 гривень.

Водночас апеляційну скаргу фактично задоволено повністю (виходячи з прохальної частини апеляційної скарги), а тому з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги необхідно стягнути 3812,49 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 18 вересня 2024 року в частині стягнення комісійної винагороди скасувати.

Постановити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісійну винагороду відмовити.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 18 вересня 2024 року змінити, зменшивши суму загальної заборгованості з 211 805 гривень до 106 309,07 гривень.

Здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1594,89 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3812,49 гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 14 липня 2025 року.

Найменування сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», , адреса реєстрації: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 09 червня 1999 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда