Справа №150/482/25
Провадження по справі №2/150/207/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року с. Мазурівка

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Савковій С.А.,

з участю учасників цивільного процесу:

представника позивача - адвоката Совгири Л.В. (дистанційно),

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів - Подільського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу у них народилось двоє синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які з народження і по теперішній час проживають з ним. З відповідачкою вони спільно не проживають, діти перебувають на його утриманні. ОСОБА_2 виїхала за кордон, тому він був вимушений звернутися до суду з позовом до колишньої дружини про визначення місця проживання синів з ним, оскільки він піклується про їх фізичне виховання, всебічний розвиток, створив для дітей всі необхідні умови для проживання дитини, має стабільний дохід, тому в змозі матеріально забезпечити дітей. Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 13.08.2024, визначено місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем його реєстрації та проживання - АДРЕСА_1 . Однак, навіть після ухвалення судом вище зазначеного рішення відповідач по справі ОСОБА_2 не покращила свою поведінку у вихованні дітей.

Ухвалою судді Чернівецького районного суду Вінницької області від 13.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача - адвокат Совгира Л.В., яка діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 16.06.2025 за №8 (а.с. 25), позовні вимоги підтримала, посилаючись на те, що відповідачка виїхала за кордон в Бельгію, тобто проживає окремо від малолітніх дітей, жодної участі в їх вихованні та утриманні не приймає, життям дітей не цікавиться.

Представником третьої особи без самостійних вимог - начальником Служби у справах дітей Чернівецької селищної ради Могилів - Подільського району Вінницької області Юрковською Л.С. через канцелярію суду подану заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 33).

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч.1 ст.64 ЦПК України).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачем, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, до суду подано заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України (ч.4 ст.200 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, ґрунтуючись на наступних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1, ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У судовому засіданні встановлено, що сторони даного цивільно - правового спору з 22 жовтня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу сторони мають малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданих виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району вінницької області 06.04.2011 та 09.10.2015 (а.с. 11, 12).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно не проживають.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 07.12.2021 по справі №150/559/21 (провадження по справі №2/150/177/21) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набуло чинності 10.01.2022 (а.с. 10).

Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 13.08.2024 по справі №150/180/24 (провадження по справі №2/150/93/24) визначено місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем його реєстрації та проживання - АДРЕСА_1 . Рішення набуло чинності 13.09.2024 (а.с. 13-16).

Як вбачається із характеристики на ОСОБА_2 , видану 09.06.2025 за №632 Чернівецькою селищною радою Могилів - Подільського району Вінницької області, відповідач по справі розлучена, має двох неповнолітніх дітей, які проживають з батьком (тобто, позивачем по справі). З`ясувати стан виконання батьківських обов`язків матері неможливо, так як більше двох років вона проживає за кордоном (а.с. 17).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб №621, виданої 04.06.2025 Чернівецькою селищною радою Могилів - Подільського району Вінницької області, неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5).

Як свідчить довідка №352, видана 02.04.2025 Смідинською сільською радою Волинської області, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 та самостійно виховує двох неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Як вбачається із акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 04.02.2025, комісією у складі спеціаліста у справах дітей та соціального захисту, а також спеціаліста з питань соцзахисту, прав сім`ї, дітей та молоді, було встановлено факт місця проживання малолітніх дітей разом зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з батьком - ОСОБА_1 в одноповерховому будинку, який складається із трьох кімнат, кухні, ванни та коридору. В будинку прибрано, діти мають свою власну кімнату. Для дітей створені всі належні умови для виховання та розвитку, батько забезпечує дітей усім необхідним, дбає про стан їхнього здоров`я. Стосунки дітей з батьком дружні, щирі та довірливі (а.с. 6).

ОСОБА_2 (тобто, відповідач по справі), повністю розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, без будь - якого тиску зі сторони, відповідно до власного волевиявлення, відмовляється від батьківських прав та майбутнього утримання і виховання своїх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не заперечує, щоб майбутнім вихованням та утриманням дітей займався їх батько - ОСОБА_1 (тобто, позивач по справі), що стверджується заявою відповідачки від 05.05.2025, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стопченко К.О. (а.с. 18).

Аналізуючи поведінку відповідача ОСОБА_2 по відношенню до своїх синів, можна зробити висновок щодо ухилення її від виконання своїх обов`язків з виховання, оскільки, вона байдуже ставиться до інтересів дітей, до проведення із неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вільного часу. Між синами і матір`ю виникає відчуження, відсутність у відповідача чіткого бажання бути з дітьми і виховувати їх.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено у ч.1 ст.18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Частиною 1 ст.27 цієї Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру,милосердя,забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3). Батьки зобов`язані поважати дитину (ч. 4).

У відповідності до принципу 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Якнайкраще забезпечення інтересів дитини, згідно принципу 7 Декларації, має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її (дитини) освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.

З метою дотримання зазначених принципів Декларації прав дитини, суд вважає, що у даному випадку є виняткові обставини для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітніх синів.

При цьому, інші положення принципу 6 Декларації прав дитини, у даному випадку, на переконання суду, порушені не будуть.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, №3 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вище зазначені обставини свідчать про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми обов`язками щодо виховання та утримання дитини, оскільки, ОСОБА_2 , будучи матір`ю неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не займається вихованням дітей, не створила жодних умов для їх фізичного та духовного розвитку; про синів не піклується, не забезпечує їх необхідними продуктами харчування та речами, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не забезпечує медичного огляду.

Дані обставини дають суду законні підстави у відповідності до положень ст.164 Сімейного кодексу України позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей, вони підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які окрім цього підтверджено в судовому засіданні як показами представника позивача - адвоката Совгири Л.В., так і наявними по справі письмовими доказами, які свідчать про невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд в силу ст.164 СК України приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок, про що свідчить квитанція до платіжної інструкції на переказ готівка №48 від 10.06.2025 (а.с. 1).

З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд в силу ст.141 ЦПК України приходить до висновку про присудження позивачу судових витрат, зокрема, судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст., ст.164, 243 СК України, ст.ст., 55, 59, 60, 63 ЦК України, керуючись ст.,ст.10, 11, 81, 141, 200, 259, 263 - 265, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (однієї тисячі двохсот одинадцяти) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено відповідно до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України 23.07.2025.

Згідно вимог ст.265 ч.5 п.4 ЦПК України реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 06.12.1999 Чернівецьким РВ УМВС України у вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 02.03.2017 Черніецьким РС УДМС України у Вінницькій облласті, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК