УХВАЛА

15 липня 2025 року

м. Київ

справа № 760/14228/24

провадження № 61-8405ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лях Ігор Дмитрович, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» (далі - ТОВ «Інстафінанс»), відповідно до якого просила визнати недійсним договір кредитної лінії ID5748919 від 22 вересня 2020 року, номер кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії ID8415832, який укладений в електронній формі між ОСОБА_1 та ТОВ «Інстафінанс».

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року, залишеним без змін постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2025 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

02 липня 2025 року через підсистему Електронний суд представник

ОСОБА_1 - адвокат Лях І. Д. подав касаційну скаргу у справі

№ 760/14228/24 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва

від 31 січня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 04 червня 2025 року, які просить скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у розглядуваній справі є вимога про визнання недійсним договору кредитної лінії ID5748919 від 22 вересня 2020 року, який, за твердженням позивачки передбачав надання у позику коштів в сумі 4 200 грн, а згодом їй стало відомо про видачу нотаріусом виконавчого напису щодо стягнення з неї заборгованості за цим договором у розмірі 17 051 грн.

З огляду на характер спірних правовідносин, предмет та підстави позову, справа № 760/14228/24 є малозначною, як справа незначної складності, яка не належить до справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Оскільки справа № 760/14228/24 є малозначною, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить обґрунтування наявності випадків, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України для касаційного оскарження судових рішень у малозначній справі.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Незгода позивачки із оскарженими судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Суди у розглядуваній справі встановили, що оспорюваний договір кредитної лінії ID5748919 від 22 вересня 2020 року позивачка не підписувала, що визнається і стороною відповідача, а зібрані докази свідчать про те, що вказаний договір є невчиненим (неукладеним).

Отже ОСОБА_1 не позбавлена права оспорити виконавчий напис, яким із неї стягнуто заборгованість за договором ID5748919 від 22 вересня 2020 року.

Щодо посилань заявниці на те, що суд першої інстанції не розглянув одну із заявлених нею позовних вимог (зобов`язання відповідача видалити/знищити персональні дані ОСОБА_1 з електронних баз даних ТОВ «Інстафінанс»), то відповідно до пункту 1 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Водночас, надаючи оцінку аналогічним доводам апеляційної скарги

ОСОБА_1 , апеляційний суд врахував, що відповідач повідомив суду, що після здійснення внутрішньої перевірки та виявлення ознак шахрайства, він 29 січня 2024 року видалив дані позивачки і наразі в інформаційній системі відповідача персональні дані позивачки видалені, не обробляються, не використовуються та не поширюються.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, передбачених пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лях Ігор Дмитрович, на рішення Солом`янського районного суду міста Києва

від 31 січня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 04 червня 2025 року у справі № 760/14228/24.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников