КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянувши заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі суддів Оніщука Максима Івановича, Шебуєвої Вікторії Андріївни, Кафідової Олени Василівни у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 62» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.04.2025 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду, 22.05.2025 ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 22.05.2025 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Оніщук М.І. , судді: Шебуєва В.А., Кафідова О.В.

23.05.2025 матеріали справи витребувано з Шевченківського районного суду м. Києва.

07.07.2025 матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.07.2025 апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту п`ятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення визначених судом недоліків.

21.07.2025 до Київського апеляційного суду надійшли заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Оніщука М.І., Шебуєвої В.А., Кафідової О.В.

Так, в обґрунтування заяви посилається на те, що лише через 1,5 місяці після надходження апеляційної скарги судом було винесено ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, яку не було направлено апелянту.

Також, вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають 5-й рік під псевдослідством спільно з суддею Шевченківського суду м. Києва ОСОБА_4. Допоки не будуть завершені кримінальні провадження по груповим службовим злочинам суддів цивільного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до тих пір судді не мають права доторкатися до справ його, ОСОБА_1 - викривача корупції, судових справ.

Відтак, вважає, що існують обставини, які дають підстави стверджувати про необ`єктивне ставлення вказаної колегії суддів до розгляду справ, в яких стороною у справі є ОСОБА_1 ..

Вивчивши подану заяву, перевіривши та обговоривши доводи заяви про відвід, колегія суддів приходить до висновку про її необґрунтованість, з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, перелік підстав для відводу чітко визначений законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини.

Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі.

Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто, має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність.

Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Надаючи оцінку обґрунтованості заяв про відвід колегії суддів, апеляційний суд приходить до висновку, що у заявах про відвід не наведено фактів прояву колегією суддів поведінки, яка б свідчила про їх недоброчесність, упередженість чи необ`єктивність у цій справі, а також обставин, які б зумовлювали подальший необ`єктивний розгляд справи визначеною колегією суддів.

Доводи ОСОБА_1 про вчинення протиправних дій зі сторони суду (суддів) обґрунтовані виключно припущеннями і не свідчать про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності колегії суддів Київського апеляційного суду у складі: головуючого судді: Оніщука М.І., суддів: Шебуєвої В.А., Кафідової О.В.

Таким чином, зі змісту заяв про відвід не вбачається підстав, з якими процесуальний закон пов`язує неможливість розгляду справи колегією суддів у складі суддів: головуючого судді: Оніщука М.І., суддів: Шебуєвої В.А., Кафідової О.В., визначеною протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2025, у розгляді даної справи, а тому колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Разом з цим, згідно із частиною 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного судового засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Таким чином, заяви про відвід слід передати для автоматизованого розподілу з метою визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, для її вирішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40, 259, 261, 268, 381 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі суддів Оніщука Максима Івановича, Шебуєвої Вікторії Андріївни, Кафідової Олени Василівни - визнати необґрунтованими.

Вирішення питання про відвід колегії суддів у складі суддів Оніщука Максима Івановича, Шебуєвої Вікторії Андріївни, Кафідової Олени Василівни передати для автоматизованого розподілу з метою визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, для його розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова