Справа № 953/6432/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Максимовської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Позивач, АТ «Сенс Банк», звернулось до суду з позовом, шляхом подання його через систему «Електронний суд», до відповідача, ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №631799641 у розмірі 40660,05 грн., а також судові витрати.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2025 позов акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс-Банк» заборгованість за кредитним договором №631799641 від 16.09.2021 року у розмірі 40660 грн. 05 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.

26.05.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення суду від 29.04.2025. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що відповідача відправляв на адреси суду та позивача відзив на позовну заяву, а тому у суду не було підстав ухвалювати саме заочне рішення у справі. Крім того, відповідач зазначив, що в ході розгляду справи позивачем не направлено до суду копії спірного кредитного договору №631799641, при цьому акцепт та паспорт споживчого кредиту не містять №631799641. Отже, за відсутності в матеріалах справи спірного кредитного договору вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Також ОСОБА_1 зазначив, що електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Разом з тим, доказів укладення договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Наявна в матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 5,7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Виписка, надана позивачем, на думку ОСОБА_1 не містить жодного підпису особи, яка її створила, що викликає об`єктивні сумніви щодо її достовірності. Зазначена виписка була створена невідомою особою, що прямо не відповідає нормам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», якою передбачено, що первинні документи повинні містити посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Також виписка та розрахунок заборгованості не містять інформації про встановлення відповідачеві кредитного ліміту в будь-якому розмірі. Також, на думку відповідача, встановлення у договорі споживчого кредиту умови щодо сплати комісії за обслуговування кредиту не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є нікчемною. У наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначається про нарахування 2124,59 грн. комісії за рахунок якої було збільшено заборгованість. Крім того, у поданому позивачем акцепті, палата за прострочене тіло кредиту не визначена, крім того, в матеріалах справи відсутні докази можливості його нарахування. Отже, відповідач зауважив на безпідставність вимог про стягнення простроченого тіла кредиту через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті в акцепті, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями. Отже, за таких умов позовні вимоги банку про стягнення простроченого тіла кредиту у сумі 27170,92 грн. є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.286 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За ч.1, ч.2 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судом встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання, однак 27.08.2024 подавав відзив на позовну заяву. Докази на які посилається ОСОБА_1 підлягають перевірці.

За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати заочне рішення суду, а справу призначити до розгляду за правилами спрощеного провадження

Керуючись ст.ст. 260, 286, 288 ЦПК України, суд,-

постановив :

Скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2025 по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Призначити цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 07 липня 2025 року о 09:00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бородіна Н.М.