Справа №485/626/25
Провадження № 22-ц/812/1359/25
У Х В А Л А
18 липня 2025 року Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Базовкіної Т.М.
суддів: 1) Царюк Л.М.,
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі АТ «Акцент-Банк», Товариство) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, 23 червня 2025 р. АТ «Акцент-Банк», шляхом направлення поштою, подало на нього апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження та клопотанням про його поновлення. Як на поважність пропуску строку посилалося на те, що рішення суду було ним отримано лише 16 травня 2025 р.

Крім того, до апеляційної скарги були додані 2 роздруківки накладних ПП «ДКО-ЕКСПРЕСС», в яких зазначені опис вкладень: апеляційна скарга - 04 червня 2025 р., докази сплати судового збору - 18 червня 2025 р., пояснень відносно додавання цих накладних в апеляційній скарзі наведено не було.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30 червня 2025 р. вказану апеляційну скаргу було залишено без руху, а особі, яка її подала, було надано строк для надання доказів отримання копії оскаржуваного рішення та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із зазначенням інших поважних причин його пропуску.

На виконання ухвали Миколаївського апеляційного суду від 30 червня 2025 р. АТ «Акцент-Банк» надало заяву про поновлення строку, до якої додало карту руху документу рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області з електронного суду, яка містить інформацію, що дата доставки документу до банку 07 травня 2025 р. Також надало накладну № UA10133225 кур`єрської доставки ПП «ДКО-ЕКСПРЕС», з датою від 04 червня 2025 року, посилаючись на те, що це є доказом того, що апеляційна скарга по справі 485/626/25 подана у строки.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 08 липня 2025 р., наведені в заяві АТ «Акцент-Банк» від 30 червня 2025 р. підстави для поновлення строку апеляційного оскарження визнані неповажними. Апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в зазначеній ухвалі недоліків, а саме: необхідно було звернутися до Миколаївського апеляційного суду з заявою, в якій вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

16 липня 2025 р. на виконання ухвали Миколаївського апеляційного суду від 08 липня 2025 р. АТ «Акцент-Банк» надало заяву про усунення недоліків, в якій представник зазначив, що Банк отримав повний текст рішення суду через електронний кабінет системи Електронного суду 07 травня 2025 р. Банком було підготовлено апеляційну скаргу та направлено через поштового оператора ПП «ДКО-Експрес» 04 червня 2025 р., надавши на підтвердження дотримання строків оскарження: накладну № 10133225 від 04.06.2025 р., яка підтверджує факт передачі апеляційної скарги кур`єру; скан з сайту ПП «ДКО-ЕКСПРЕС», згідно з якою документи були доставлені до кінцевого пункту (Миколаївського апеляційного суду) 21 червня 2025 р. Також представник Банку зазначив, що передача документів була здійснена особисто кур`єру, а не надіслана поштою. Факт вручення матеріалів підтверджений номером ТТН та інформацією доставки, що, на його думку, є належним доказом виконання обов`язку зі сторони банку щодо подачі апеляційної скарги у визначений строк.

Перевіривши матеріали справи та зважаючи на конкретні обставини, апеляційній суд дійшов висновку, що підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції відсутні, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Відповідно до приписів ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

У випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку судам необхідно враховувати те, що поважними є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву (скаргу) у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює усю сукупність обставин, надаючи відповідну оцінку.

Таким чином, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати вмотивовані підстави.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка і Шереметьєв проти України», № 17160/06 та № 35548/06).

У справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Як вбачається з матеріалів, доданих до апеляційної скарги, заяви про усунення недоліків та Єдиного державного реєстру судових рішень, 05 травня 2025 р. в судовому засіданні при проголошенні судового рішення учасники справи не були присутніми. Судом першої інстанції до Єдиного державного реєстру судових рішень рішення було надіслано того ж дня, забезпечено надання загального доступу 07 травня 2025 р. Згідно даних системи «Електронний суд» та зазначеного в апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» має наявний електронний кабінет. Проте, запеляційною скаргою АТ «Акцент-Банк» звернулося лише 23 червня 2025 р., шляхом направлення поштою «Укрпошта».

Посилання АТ «Акцент-Банк» у заяві про поновлення строку на те, що ними було направлено апеляційну скаргу через поштового оператора ПП «ДКО-Експрес» вчасно, а саме 04 червня 2025 р., не заслуховують на увагу, оскільки ПП «ДКО-Експрес» не є зареєстрованим оператором зв`язку в Єдиному державному реєстрі операторів поштового зв`язку і не може вважатися, згідно ч.6 ст.124 ЦПК України, в якій зазначено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку, зданою на пошту чи переданою іншими відповідними засобами зв`язку.

Інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, та підтверджували наявність у АТ «Акцент-Банк» об`єктивних, непереборних, істотних перешкод для звернення з апеляційною скаргою, у встановлені ст. 354 ЦПК України строки, заявником не наведено.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, наведені у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави пропуску такого строку не є поважними.

З аналізу змісту частини другої статті 358 ЦПК України у поєднанні з положеннями статті 354 ЦПК України вбачається, що у цих нормах законодавцем встановлено правила судової процедури щодо поновлення процесуального строку за наявності поважних причин його пропуску та процесуальну заборону й обмеження щодо такого поновлення у разі визнання судом неповажними наведених скаржником підстав для поновлення строку.

Виключних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, заявник не наводить та жодним доказом такі підстави не підтверджує.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, §53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: