ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1533/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/5752/24 Категорія: 308010000 Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
суддіГончар Н. І., Сіренко Ю. В.
секретар Івануса А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу адвоката Глущенка О. С. в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06.06.2025 (повний текст складено 06.06.2025, суддя в суді першої інстанції Скляренко В. М.) у цивільній справі за позовом Львівського національного університету імені Івана Франка до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та виселення із службового житла,

в с т а н о в и в :

у провадженні суду перебувала на розгляді вказана цивільна справа, в якій 15.01.2025 рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси позовні вимоги задоволено частково та ухвалено виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, ухвалюючи рішення суд першої інстанції не вирішив питання про розподіл витрат, пов`язаних з розглядом справи, через неподання сторонами всіх доказів в обґрунтування їх розміру.

20.01.2025 на адресу районного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Глущенко О. С. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в якій заявлено вимогу про відшкодування відповідачу за рахунок позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн, понесених при розгляді даної справи.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Глущенко О.С. просив стягнути із позивача витрати на правничу допомогу пропорційно до тієї частини позовних вимог, в якій позивачу було відмовлено, що складає 10 000 грн.

Додатковим рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06.06.2025 частково задоволено зазначену заяву та стягнуто з позивача на користь відповідача у відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді справи судом першої інстанції 5 000 грн, з посиланням на те, що вказаний розмір відшкодування відповідатиме обсягу та змісту позовних вимог, складності справи, обсягу виконаних представником відповідача робіт.

Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду першої інстанції, адвокат Глущенко О. С. в інтересах ОСОБА_1 подав 11.07.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та новим рішенням стягнути з позивача на користь відповідача 10 000 грн у відшкодування правничої допомоги в суді першої інстанції.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат відповідача. Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання позивача «про неспівмірність розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу» мав не тільки дослідити обґрунтованість заявленого клопотання, а й перевірити, чи є це клопотання добросовісним. У даному випадку поведінка позивача у справі, який стверджує про те, що його витрати на правничу допомогу становлять 150 000 грн, не може бути добросовісною у разі заперечень щодо витрат відповідача на правничу допомогу у справі в розмірі 20 000 грн, адже відповідні суми очевидно не є співмірними. Судом першої інстанції застосовано подвійні стандарти щодо оцінки правничої діяльності, оскільки одну і ту ж справу він одночасно визнав винятково складною, що унеможливило складання судом повного тексту рішення у порядку, визначеному ст. 259 ЦПК України, і нескладною, що дало суду право зменшити розмір стягуваних на користь відповідача витрат на правничу допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15.01.2025, мотивувальну частину якого було змінено постановою Черкаського апеляційного суду від 06.05.2025 позовні вимоги задоволено частково на 50 %.

Частинами 1 та 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що в якості доказів понесення відповідачем витрат на правничу допомогу суду надано: договір про надання правничої допомоги від 06.08.2024; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 20.01.2025; довідка про отримання адвокатом суми гонорару в розмірі 20 000 грн.

Аналіз змісту наданих відповідачем доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу свідчить, що такі витрати складаються з оплати гонорару адвоката за вчинення ним таких процесуальних дій:

- складання та подання відзиву на позов, виготовлення та завірення копій, подання відзиву на позовну заяву до суду, направлення його іншим учасникам справи 8 год.;

- участь у судових засіданнях 9 год.;

- складання заяви про винесення додаткового рішення 3 год.

Водночас, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, обсяг та зміст наявних у справі процесуальних документів, які були подані відповідачем ОСОБА_1 не дозволяє визнати обґрунтованим твердження про витрати 8 годин робочого часу на складання та подання до суду відзиву на позовну заяву, виготовлення та завірення відповідних копій документів.

Необґрунтованим є включення до складу витрат на правничу допомогу витрати на складання заяви про винесення додаткового рішення, оскільки відповідні процесуальні дії не пов`язані з вирішенням по суті спору та пов`язані з обранням відповідачем способу доведення своїх судових витрат не на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, а шляхом подальшого звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та продовженням, у зв`язку з цим, розгляду справи.

Отже, враховуючи обсяг правничої допомоги, наданої відповідачу ОСОБА_1 при розгляді цієї справи судом першої інстанції, складність справи та тривалість її розгляду, кількість виконаних адвокатом в інтересах відповідача процесуальних дій, апеляційний суд погоджується з висновками про те, що розмір витрат на правничу допомогу, які мають бути відшкодовані відповідачу за рахунок позивача, слід визначити в сумі 5 000,00 грн, що відповідає засадам співмірності зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг, а також критеріям розумності та справедливості.

При цьому апеляційний суд не погоджується з аргументами скаржника про те, що суд першої інстанції не мав підстав для зменшення розміру судових витрат відповідача, адже, як зазначалося вище, суд самостійно оцінює відповідність заявлених до відшкодування судових витрат складності справи.

Посилання скаржника на те, що позивач діяв недобросовісно, вказуючи про свої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 150 000 грн, одночасно заявляючи про не співмірність витрат іншої сторони у розмірі 20 000 грн, адже така позиція позивача не мала вирішального значення для вирішення питання судом першої інстанції про відшкодування судових витрат відповідача.

Не можна погодитися також з аргументами скаржника і про те, що судом першої інстанції застосовано подвійні стандарти щодо оцінки правничої діяльності, оскільки одну і ту ж справу він одночасно визнав винятково складною, що унеможливило складання судом повного тексту рішення у порядку, визначеному ст. 259 ЦПК України, і нескладною, що дало суду право зменшити розмір стягуваних на користь відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки в даному випадку суд вправі застосовувати різні підходи у тлумаченні складності справи, виходячи з поставленого саме перед ним питання.

Так при вирішенні питання про час складення повного тексту судового рішення обсяг аргументів сторін та дослідженим доказам, яким у рішенні має бути надана мотивована оцінка судом, що потребує певних затрат часу для оформлення власне тексту судового рішення, враховуючи графік засідань головуючого судді у день, коли ухвалювалося рішення в даній справі, а при визначенні витрат на правничу допомогу складність правовідносин сторін, яким надається правова оцінка, та кількість виконаних адвокатом сторони процесуально значимих дій в її інтересах при розгляді справи.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже додаткове рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06.06.2025 у даній справі слід залишити без змін, а подану представником відповідача апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати скаржника ОСОБА_1 , понесені при розгляді апеляційної скарги на додаткове рішення суду від 06.06.2025, не відшкодовувати у зв`язку з відхиленням вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу адвоката Глущенка О. С. в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Додаткове рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 06.06.2025 у даній цивільній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 23.07.2025.

Суддя-доповідач

Судді