Справа № 143/446/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Бойка А.В.,

з участю секретаря Шуваріної В.А.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці адвоката Олійник Ю. А.,

представника Міністерства оборони України Москаленка А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду м. Погребище цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Грушко Жанна Вячеславівна, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування члена сім`ї на утриманні,-

Встановив:

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Грушко Жанна Вячеславівна, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про встановлення юридичного факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня його смерті.

Свої вимоги заявниця мотивує тим, що вона є рідною дочкою ОСОБА_2 . Заявниця ОСОБА_1 має двоє неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після розлучення батьків (жовтень 2012 року) та створення матір`ю заявниці нової сім`ї, ОСОБА_1 з дітьми постійно проживала з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Батько ОСОБА_2 мав три паї та велике господарство, відповідно був фінансового забезпеченим. Заявниця з батьком обробляли землю та вели спільне господарство. Оскільки сім`я заявниці складається лише з неї та двох дітей, старшій онуці дід ОСОБА_2 замінив батька, водив у садочок, приймав участь у шкільному житті. Діти ОСОБА_1 неповнолітні, зокрема меншій дитині лише 3 роки, тому заявниця не мала можливості офіційно працювати, так як здійснювала догляд за дітьми, тому утримання своєї дочки та онуків взяв на себе батько заявниці ОСОБА_2 .. Джерелом доходів, які мала заявниця з дітьми, були лише соціальні виплати для малозабезпеченої сім`ї. Інших доходів заявниця немала. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, 03.03.2022 ОСОБА_2 було мобілізовано для проходження військової служби. Після мобілізації батько ОСОБА_2 продовжив утримувати дочку, зокрема перераховував належні йому виплати заявниці. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 загинув у зоні бойових дій біля населеного пункту Костромка Херсонської області. Встановлення факту перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця необхідне заявниці для отримання матеріальних виплат та інших гарантій з боку держави, передбачених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Ухвалою суду від 16.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження.

03.06.2025 представником Міністерства оборони України було надано відзив, який є фактично письмовими поясненнями щодо заяви із викладеними у них запереченнями щодо її задоволення.

10.06.2025 представник заявниці надіслала письмові пояснення на заперечення представника Міністерства оборони України.

Ухвалою суду від 08.07.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні заявниця та її представник заявлені вимоги підтримали і просили задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в заяві.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України щодо задоволення заяви заперечував, аргументуючи тим, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби мають, зокрема, утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, якими вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме непрацездатні члени сім`ї загиблого (померлого), які перебували на його утриманні. Представник Міністерства оборони України зазначив, що заявниця не є непрацездатною особою і не належить до жодної з осіб, вказаної у ч. 1 ст. 30 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На думку представника Міністерства оборони України, заява не підлягає задоволенню, оскільки від встановлення такого факту не залежить виникнення у заявниці права на отримання одноразової грошової допомоги.

В судове засіданні представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що заявниця ОСОБА_1 проживала разом з батьком ОСОБА_2 , вони вели спільне господарство та мали спільний побут. ОСОБА_2 спочатку працював у колгоспі водієм, потім у фермера. Також ОСОБА_2 мав велике господарство. Інна мала малих дітей і працювати не могла, тому її повністю утримував батько. Після мобілізації ОСОБА_2 продовжив утримувати дочку та регулярно перераховував їй грошові кошти.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що є цивільною дружиною загиблого ОСОБА_2 . Разом із ними постійно проживала дочка ОСОБА_2 ОСОБА_1 та двоє її дітей. Разом з чоловіком вони утримували велике господарство, а ОСОБА_7 їм допомагала. Батько постійно піклувався про ОСОБА_8 та її дітей, перераховував кошти на її утримання.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є сусідкою загиблого ОСОБА_2 .. Разом із ОСОБА_2 проживала його дочка ОСОБА_10 та її діти. ОСОБА_2 був дуже працьовитою людиною, мав велике господарство, з якого продавав молоко і м`ясо. ОСОБА_2 постійно допомагав дочці, утримував її фінансово.

З`ясувавши позицію сторін, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15.09.1990 Стінянською сільською радою народних депутатів (а. с. 14).

Згідно з свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 виданим 09.04.2009 виконкомом Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та № НОМЕР_3 виданим 06.07.2021 Томашпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), заявниця ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. с. 15-16).

Як вбачається з листа ІНФОРМАЦІЯ_8 від 23.10.2023 №1/2926, 03.03.2022 ОСОБА_2 було призваного на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_9 та він проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_4 (а. с. 41).

Загинув ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання обов`язків військової служби, завдань пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України поблизу н.п. Костромка Херсонської області, що підтверджується повідомленням про смерть №701 від 24.03.2023, лікарським свідоцтвом про смерть № 173 від 25.03.2023, довідкою про причини смерті від 23.03.2023, та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданим 27.03.2023 Виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області (а. с. 27-29).

Сповіщення про смерть ОСОБА_2 було адресовано дочці загиблого ОСОБА_1 ..

Згідно з довідкою виконавчого комітету Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №101 від 29.03.2023 поховання ОСОБА_2 здійснила його дочка ОСОБА_1 (а. с. 30).

Як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 24.04.2023 та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 26.10.2023, заявниця офіційно працевлаштована не була, жодного доходу окрім соціальних виплат не отримувала (а. с. 19-22).

Згідно з довідками №1043 від 17.10.2023 та №1118 від 07.11.2023, ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Тульчинської РДА №4 смт. Томашпіль та отримувала державну соціальну допомогу, як малозабезпечена сім`я відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003 (а. с. 23-24).

Як вбачається з довідки №102 від 29.03.2023 виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, на день смерті ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , заявниця ОСОБА_1 постійно проживала разом з батьком та вони вели спільне господарство (а. с. 18).

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» №1ЕG7L49PVK8UGNPC від 21.04.2023, ОСОБА_2 за період з 25.08.2022 по 22.03.2023 регулярно здійснював перекази грошових коштів зі своєї банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» через додаток Приват24 на банківську карту ОСОБА_1 , а саме: 16 платежів на загальну суму 98500,00 грн. (а. с. 25-26).

Як вбачається з копій знімків з екрану соціальної мережі Viber, ОСОБА_2 підтримував спілкування з дочкою та онуками, допомагав їм матеріально (а. с. 31-39).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу №6, шлюб між батьками заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_11 розірвано 02.10.2012 (а. с. 42).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У відповідності до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі триває.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі - Постанова № 168 у редакції, чинній станом на день виникнення даних правовідносин), якою врегульовано питання деяких виплат військовослужбовцям, особам начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, зокрема одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови.

У відповідності до абз. 2 п. 2 Постанови № 168 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою КМ України від 25 грудня 2013 року №975 (надалі Порядок № 975 у редакції, чинній станом на день виникнення даних правовідносин).

У відповідності до п.3 і п.4 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; одноразова грошова допомога призначається у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця підчас виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Згідно із п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній станом на 10.10.2023, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання обов`язків військової служби внаслідок поранення.

За положеннями ч. 8 і ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній станом на 23.03.2023, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права; порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (п. 5 Порядку № 975).

Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній станом на 23.03.2023, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно із ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній станом на день виникнення даних правовідносин, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Так, відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції чинній станом на день виникнення даних правовідносин, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Конституційний Суд України, який у відповідності до ст. 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України, у своєму рішення від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» зробив висновок, зокрема, про наступне:

«Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать: а) неповнолітні; б) непрацездатні; в) інші особи, яких військовослужбовець зобов`язаний утримувати за законом; г) вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх справ), стажисти до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними віку, встановленого для таких членів сім`ї військовослужбовця, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника; д) працездатні члени сім`ї військовослужбовця, що зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками військовослужбовця, які не досягли 8-річного віку, за інвалідом першої групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та визначеними законом іншими видами трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який надає члену сім`ї військовослужбовця право на трудову пенсію; е) інші особи, визнані утриманцями у встановленому порядку. У разі переведення військовослужбовця для подальшого проходження служби або навчання в інший населений пункт його утриманцями до надання житла сім`ї треба вважати і тих членів його сім`ї, які перебували раніше на утриманні військовослужбовця і залишились тимчасово проживати за попереднім місцем служби.».

Так, Конституційний Суд України у вищевказаному рішенні висловив, зокрема, наступну юридичну позицію:

«…У Конституції України терміни «сім`я», «члени сім`ї», «родичі», «сімейне життя», «утримання» тощо без визначення змісту вживаються неодноразово. Фундаментальним правовим підґрунтям тлумачення понять «член сім`ї», «член сім`ї», який проживає з працівником міліції, «член сім`ї», який перебуває на утриманні військовослужбовця, є визнання Конституцією України людини найвищою соціальною цінністю (стаття 3), проголошення України соціальною державою (преамбула, стаття 1), гарантування громадянам права на соціальний захист, на рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму (стаття 46), на соціальний захист громадян, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (стаття 17), закріплення права кожного на житло (стаття 47), на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (стаття 48), на вільний вибір місця проживання (стаття 33). Важливе значення для розуміння терміна «член сім`ї» мають конституційні положення про ґрунтування шлюбу на вільній згоді жінки і чоловіка, про рівні права і обов`язки кожного із подружжя у шлюбі та сім`ї (стаття 51), про рівність дітей у правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза шлюбом (стаття 52), та інші конституційні норми і принципи…»;

«…Що ж до терміна «член сім`ї», який перебуває на утриманні військовослужбовця, то поняття «утримання» вживається у Конституції України у формулюванні обов`язку батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51), обов`язку держави утримувати дітей-сиріт (стаття 52) і тісно пов`язується з обов`язком піклування (батьків про дітей, повнолітніх дітей про непрацездатних батьків). Але у цілому національне законодавство чіткого визначення поняття «утриманство» не містить…»;

«…Важливі положення щодо розуміння поняття «утриманство» та похідних від нього термінів «утримання», «утриманець» тощо містять стаття 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і стаття 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ». Цими статтями передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування…»;

«…Визначальною ознакою поняття «утриманство» має бути наявність такого фактичного рівня забезпеченості громадянина, який відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) є нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму. Це означає, що одержання членом сім`ї військовослужбовця сукупного середньомісячного доходу у розмірах, нижчих від встановленого законом прожиткового мінімуму, є конституційною підставою, за якою при певних умовах член сім`ї може вважатись утриманцем. Саме вартісна величина споживчого кошика, до якого входять і житлово-комунальні послуги, обєктивно має стати основою межі прожиткового мінімуму і для дітей, і для пенсіонерів, і для інших членів сім`ї-утриманців військовослужбовця.

До законодавчого визначення прожиткового мінімуму критерієм для визнання утриманцями членів сім`ї військовослужбовця має слугувати показник встановленої законом межі малозабезпеченості…»;

«…Утриманцями військовослужбовця можуть вважатись і члени його сім`ї, які належать до кола утриманців годувальника, визначеного Законами України «Про пенсійне забезпечення» (1788-12), «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Цивільним кодексом Української РСР (1540-06) та іншими законами. Виходячи з положень цих нормативних актів до категорії «член сім`ї», який перебуває на утриманні військовослужбовця, можна віднести дітей та інших членів сім`ї віком до 18 років; членів сім`ї, які є вихованцями, учнями, студентами, курсантами, слухачами, стажистами; членів сім`ї, які визнані у встановленому порядку непрацездатними через хворобу чи є такими за віком; працездатних членів сім`ї, які займаються такими видами трудової діяльності, як догляд за дітьми, братами, сестрами чи онуками військовослужбовця, які не досягли 8-річного віку, за інвалідом першої групи, дитиною - інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, тощо.

У встановленому законом чи іншими нормативними актами порядку до числа утриманців військовослужбовця можуть бути віднесені і ті члени його сім`ї, які впродовж тривалого часу не отримують заробітної плати, стипендії, пенсії, інших належних їм виплат, працездатні члени сім`ї, які офіційно зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу або визнані безробітними.

Із законодавства України випливає, що деякі обмеження для осіб, що належать до категорії «член сім`ї», який перебуває на утриманні військовослужбовця, щодо віку, працездатності і сукупного середньомісячного доходу доповнюються обов`язковою вимогою спільного проживання. Але, враховуючи положення частини п`ятої статті 17 Конституції України та визначену законами України специфіку військової служби, утриманцями військовослужбовців у контексті пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» треба вважати і членів сім`ї, які залишились тимчасово проживати у жилому приміщенні за попереднім місцем служби військового у разі переведення його для подальшого проходження служби або навчання в інший населений пункт.»

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

В ході розгляду справи судом встановлено, що заявниця проживала разом з батьком ОСОБА_2 до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , не мала власного самостійного доходу, окрім соціальних виплат на дітей, та, що допомога, яку вона отримувала від батька, була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, оскільки значно перевищувала розмір її доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Встановлення юридичного факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, необхідно заявниці для реалізації нею права на отримання матеріальних виплат та інших гарантій з боку держави, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня його смерті, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, іншого порядку встановлення факту перебування на утриманні законом не передбачено, а тому заявлені вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати слід залишити за заявницею відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-259, 263-265, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд -

Вирішив:

Заявлені вимоги задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , перебувала на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня його смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 14.07.2025.

Суддя