Справа № 345/3423/23
Провадження № 6/345/40/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 заяву боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2025 заявник ОСОБА_1 (боржник/відповідач) звернувся до суду з вищевказаною заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій просить зупинити виконання за виконавчим документом - виконавчим листом від 19.09.2023 № 345/3423/23, виданим Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області до розгляду заяви судом; визнати виконавчий лист від 19.09.2023 № 345/3423/23, виданий Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ОСОБА_2 на його користь безпідставно одержані аліменти за період з 01.04.2024 по 30.04.2025 в сумі 263732,47 грн.

Заяву обґрунтовано тим, що на підставі рішення суду від 18.09.2014 р. у справі № 345/3654/14-ц він зобов`язаний був сплачувати аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначив, що всі зобов`язання за вказаним рішенням суду виконано у повному обсязі достроково шляхом сплати загальної суми аліментів, у зв`язку з чим державним виконавцем і була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження 22.05.2020 року. Однак, заочним рішення суду від 19.09.2023 року змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.09.2014 року по справі №345/3654/14-ц та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що таким чином з нього повторно почали стягувати аліменти на утримання сина. Так за період з квітня 2024 по квітень 2025 сума (розмір) незаконно стягнутих аліментів складає 263 732,47 грн.

18.07.2025 року від представника ОСОБА_2 адвоката Бока Романа Богдановича надійшло клопотання про доручення доказів.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.07.2025 прийнято до розгляду заяву божника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та призначено судове засідання для розгляду заяви на 18 липня 2025 року о 10:00 год. у залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, розташованому за адресою: вул. Молодіжна, 10 м. Калуш Івано-Франківська область. Крім цього, даною ухвалою в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим листом відмовлено.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи у визначеному чинним законодавством порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення про час та місце розгляду справи на офіційному сайті судової влади.

Частинами 3 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

З урахуванням скорочених процесуальних строків для розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за доцільне розглянути заяву без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи за поданою заявою, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи слідує, що 18.09.2014 року рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 345/3654/14-ц було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 300 (триста) грн. щомісячно на кожну дитину.

19.09.2023 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та прийнято заочне рішення суду, яким змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 345/3654/14-ц було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей, а саме: стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач виплатив аліменти на утримання 2 дітей включно по 08.03.2026, що підтверджується розрахунком із сплати аліментів згідно виконавчого листа № 345/3654/14-ц виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 .

Так, 22.05.2020 старший державний виконавець Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Тарасова Христина Миколаївна винесла постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 44866824).

Дана постанова оскаржувалася ОСОБА_2 (у виконавчому провадженні стягувач), однак, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 345/245/25 від 04.03.2025 року їй було відмовлено у поновленні строків для подачі скарги на постанову старшого державного виконавця Тарасової Х.М. про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2020, а скаргу залишено без розгляду та повернуто заявнику.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.05.2025 залишено без розгляду заяву представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.09.2023 у справі № 345/3423/23.

05.06.2025 року заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 345/6998/24 було прийнято рішення припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання дітей, а саме: припинити стягувати з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 345/3423/23 від 19.09.2023; припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчатись, у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходів), які стягуються на підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.10.2023 у справі № 345/3424/23.

За період з квітня 2024 по квітень 2025 сума (розмір) стягнутих аліментів складає 263 732,47 грн., що підтверджується довідками про доходи та сумам (розміром) утриманих аліментів, зазначених у них.

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема містить глава 50 розділу 1 книгип`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Враховуючи те, що 05.06.2025 року заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі № 345/6998/24 було прийнято рішення припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання дітей - вимога заявника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими, а відтак заява в частині про визнання виконавчого листа від 19.09.2023 року № 345/3423/23, виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області таким, що не підлягає виконанню, є такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів, то суд зазначає таке.

Так, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення аліментів, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, відсутні підстави вважати отримані на виконання такого рішенням кошти безпідставними.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі "Бурдов проти Росії" від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду".

У справі "SoeringvsUK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви в частині стягнення коштів.

Відповідно до частини четвертої статті 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 173, 247, 258-260, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист від 19.09.2023 року № 345/3423/23, виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області таким, що не підлягає виконанню.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи, яким ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено та підписано суддею 23.07.2025 р.

Головуючий: