Справа № 605/235/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2025 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді Лелик О.М.,

секретаря с/з Мохун Т.В.,

справа № 605/235/25,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Підгайці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Підгаєцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

за участі представника позивача адвокатки Луцишин Г.М.,

у с т а н о в и в:

06 червня 2025 року адвокатка Луцишин Ганна Михайлівна, яка діє на підставі ордеру серії ВО №1101703 від 02.04.2025 року, звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Підгаєцької міської ради та просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом у вигляді права на земельну частку (пай), що згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР №031557, виданого на підставі розпорядження Підгаєцької районної державної адміністрації №188 від 15 липня 1996 року належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року у справі №341/2366/24. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після смерті бабці відкрилася спадщина.

Спадкове майно складається з земельної частки (паю) площею 2,70 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області (на даний час територія села Гнильче Підгаєцької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області).

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 2,70 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області (на даний час територія села Гнильче Підгаєцької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області) завідувачем Підгаєцької державної нотаріальної контори Легінь Ігорю Євгеновичу було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригінала сертифіката, який засвідчує право на земельну частку (пай).

Оскільки, позивач не може реалізувати своє право на спадщину, змушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 09.06.2025 суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою суд витребував з Підгаєцької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію спадкової справи на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 01.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не прибув, однак уповноважив представляти свої інтереси адвокатку Луцишин Г.М., яка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача Підгаєцької міської ради в судове засідання не прибув, однак 01.07.2025 через канцелярію суду подав заяву про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності./арк.спр.30/.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив такі обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно Галицьким відділом ДРАЦС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр. 5 зворот/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_2 ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно Галицьким відділом ДРАЦС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр. 6/.

Суд встановив, що рішенням від 15 січня 2025 року та ухвалою про виправлення описки від 05 травня 2025 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області у справі №341/2366/24 встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є бабою ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії якого містяться в матеріалах справи /арк.спр. 6-9/.

Спадкове майно складається з земельної частки (паю) площею 2,70 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області (на даний час територія села Гнильче Підгаєцької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області).

Із інформації сектору №3 Відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, вбачається, що згідно списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю с/с Гнильченська, на території Гнильченської сільської ради, Підгаєцького району, Тернопільської області гр. ОСОБА_2 , числиться під № 457. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №031557 виданий згідно розпорядження Підгаєцької РДА №188 від 15 липня 1996 року, зареєстрований 09 вересня 1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під № 457. Площа земельної частки (пай) становить 2,70 га в умовних кадастрових гектарах /арк.спр.13/.

Із довідки за № 22 від 04.03.2025 виданої Гнильченським старостинським округом Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області видно, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала до дня смерті одна за адресою АДРЕСА_1 /арк.спр. зворот 10/.

Згідно довідки Гнильченського старостинського округу від 18 березня 2025 року № 24 ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та вступив в шестимісячний термін в управління спадковим майном /арк.спр.10/.

Як вбачається із довідки від 05.05.2025 року № 30 виданої Гнильченським старостинським округом Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області інших осіб на території колишньої Гнильченської сільської ради із прізвищем, ім`ям, по батькові ОСОБА_2 чи ОСОБА_2 , окрім ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та яка проживала в АДРЕСА_1 не проживало і не проживає/арк.спр. 9 зворот/.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 2, 70 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району (на даний час територія села Гнильче Підгаєцької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області завідувачем Підгаєцької державної нотаріальної контори Легінь Ігорю Євгеновичу було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригінала сертифіката, який засвідчує право на земельну частку (пай), відповідь нотаріуса від 18.03.2025 за №192/01-16/арк.спр. 11 зворот/.

Суд встановив, що ОСОБА_1 у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів звернувся із оголошенням в місцеву газету, а саме «Вільне життя», за №29 від 09 квітня 2025 року було опубліковано оголошення за № 126, де вказано вважати недійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №031557 виданий 09.09.1996 року на ім`я ОСОБА_2 ./арк.спр.12/.

Щодо правових норм, які підлягають застосуванню під час вирішення спору.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зіст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду.

Відповідно дост.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимогст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно положень ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з частиною 1статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 2,70 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району (на даний час територія села Гнильче Підгаєцької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області завідувачем Підгаєцької державної нотаріальної контори Легінь Ігорю Євгеновичу було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригінала сертифіката, який засвідчує право на земельну частку (пай), відповідь нотаріуса від 18.03.2025 за №192/01-16 /арк.спр.11 зворот/.

Отже, з вищенаведеного випливає, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) отримати не може, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця стосовно спадкового майна.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на земельну частку (пай).

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22 лютого 2012 року № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду.

Згідно положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом.

Враховуючи наведене, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Отож суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) площею 2,70 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району (на даний час територія села Гнильче Підгаєцької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області є законними, обґрунтованими, а тому такі необхідно задовольнити.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає, що у зв`язку з тим, що вимог про розподіл судових витрат позивачем заявлено не було, дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, ст. 1216-1218, 1223, 1268-1270 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом у вигляді права на земельну частку (пай), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР №031557, виданого на підставі розпорядження Підгаєцької районної державної адміністрації №188 від 15 липня 1996 року належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Підгаєцька міська рада, , юридична адреса: вул. Шевченка, буд. 39, м. Підгайці, Тернопільський район Тернопільська область.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 15.07.2025.

Суддя: О. М. Лелик