УХВАЛА

23 липня 2025 року

м. Київ

справа № 487/2156/24

провадження № 61-8922ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Морський транспортний Банк» про припинення іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду

з вищевказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Морський транспортний Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк»), в якому просили суд припинити іпотеку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,3 кв. м, житловою площею 39,2 кв. м, надану за договором іпотеки

від 17 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ВАТ «МТБ Банк».

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «МТБ Банк» про припинення іпотеки.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2025 року змінено в мотивувальній частині, викладено її в редакції цієї постанови.

В іншій частині зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

05 липня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 червня 2025 року (надійшла до суду 14 липня 2025 року),

у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У постанові Миколаївського апеляційного суду від 03 червня 2025 року зазначено, що дата виготовлення повного тексту 04 червня 2025 року, отже останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 04 липня 2025 року (п`ятниця).

Заявники звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою 05 липня 2025 року (згідно відбитку поштового штампу на конверті), тобто з порушенням строку подачі касаційної скарги.

У касаційній скарзі взагалі не порушується питання поновлення строку подачі касаційної скарги та не надано доказів поважності пропуску такого строку.

Оскільки, заявниками не заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та не надано відповідних доказів, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідного клопотання.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви

і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом у 2024 році та заявляли 1 позовну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 3 028,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 211,20 грн).

При цьому суд звертає увагу заявників на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачами.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 оскаржують рішення суду першої та апеляційної інстанції у повному обсязі.

Отже, заявникам необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги

у розмірі 2 422,40 грн кожному(1 211,20*200%=2 422,40).

Подібні правові висновки щодо порядку сплати судового збору у випадку, якщо

у справі беруть участь декілька позивачів або відповідачів, зазначено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 758/5118/21 (провадження № 61-5554сво23).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Заявниками порушено вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України,

а саме: не зазначено рішення, які оскаржуються.

У касаційній скарзі заявники зазначають, що оскаржується «постанова Миколаївського апеляційного суду від 04 червня 2025 року».

Однак, Миколаївським апеляційним судом у справі № 487/2156/24 ухвалено постанову 03 червня 2025 року.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 червня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць