Провадження № 2/357/1117/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 липня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Махненко Б. В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Попельнюх Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2024 року ОСОБА_3 , який діяв в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,посилаючись на наступні обставини.

21.08.2024 до ОСОБА_1 зателефонувала невідома особа з мобільного номеру телефону НОМЕР_1 та представилась оператором «Лайфсел», запропонувавши скористатися послугою протидії із шахрайства, на що ОСОБА_1 відповіла, що не зацікавлена в запропонованій послузі та закінчила розмову, натиснувши на кнопку завершення телефонного дзвінка. Вранці 22.08.2024 ОСОБА_1 виявила на своїй електронній поштовій скринці ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення від АТ КБ «Приватбанку» про те, що вона скористалася послугою «Кредит готівкою» на суму 96 000 грн (копія скриншоту додається). До електронного повідомлення також був прикріплений Кредитний договір № 9107, який нібито був укладений 22.08.2022 та підписаний позивачкою з використанням її Простого електронного підпису (копія кредитного договору з додатками додається). Крім того, ОСОБА_1 також виявила повідомлення від АТ КБ «Приватбанку» , які були надіслані о 01:58 та 02:12 годині ночі 22.08.2024, про те що банком було виявлено нетиповий вхід у її акаунт Приват24 (копії скриншотів додаються). Також, ОСОБА_1 виявила на своєму мобільному телефоні СМС-повідомлення від оператора «Лайфсел», які були надіслані 22.08.2024 о 01:52, 01:56 та 01:57 годині ночі, з інформацією про те, що було здійснено успішну авторизацію в сервісах lifecell за допомогою Єдиного пароля доступу та проведено заміну SIM-карти (копії скриншотів додаються). Після цього, ОСОБА_1 спробувала зайти у свій акаунт Приват24, але не змогла, оскільки він був заблокований, тому вранці 22.08.2024 відразу звернулася до найближчого відділення АТ КБ «Приватбанк» з метою з`ясувати, що відбувалося з її акаунтом Приват24 вночі 22.08.2024, чому вона не може особисто зайти в нього та що за повідомлення від банку їй було надіслано на електронну пошту щодо оформлення послуги «Кредит готівкою». Спеціаліст АТ КБ «Приватбанк» повідомила ОСОБА_1 , що вночі 22.08.2024 було здійснено заміну паролю і фінансового номеру мобільного телефону для входу у її акаунт Приват24, тому вона не може зайти під відомими їй паролем та номером, що для позивачки ОСОБА_1 стало несподіваною інформацією, оскільки жодних дій щодо зміни паролю та номеру телефону вона особисто не здійснювала. Зайшовши за допомогою спеціаліста АТ КБ «Приватбанк» у власний акаунт Приват24, позивачка ОСОБА_4 виявила, що 22.08.2024 з її банківської картки «Універсальна» № НОМЕР_2 (рахунок IBAN НОМЕР_3 ) зникли кредитні кошти на загальну суму 74 065 грн 97 коп, а з банківської картки для виплат № НОМЕР_4 (рахунок IBAN НОМЕР_5 ) крім того, що зникли власні кошти, той ще й були взяті кредитні кошти за послугою «Кредит готівкою» шляхом зарахування на вказану банківську картку, які в подальшому також були зняті, на загальну суму 103 218 грн 74 коп, що приголомшило та шокувало ОСОБА_1 , оскільки вона не замовляла в банку послугу «Кредит готівкою», не отримувала кредитних грошових коштів від банку та не здійснювала переказу коштів на банківські картки/рахунки третіх осіб. Вищевказана обставина підтверджується виписками по банківських картках/рахунках ОСОБА_1 , а саме: з виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC7 від 07.04.2023 за період 22.08.2024 - 22.08.2024 вбачається, що 22.08.2024 у проміжку часу з 02:14 хв. до 02 год. 48 хв., 11 (одинадцятьма) платежами були здійснені грошові перекази з вказаної банківської картки коштів на загальну суму у розмірі 74 065 грн 97 коп на картки/рахунки АТ КБ «Приватбанку» ( НОМЕР_6 ), АТ «Сенс банк» (№ НОМЕР_7 ) та АТ «Райффайзен банк» (№ НОМЕР_22) через додаток Приват24. Отримувач: невідома особа (копія виписки по картці/рахунку за період 22.08.2024 - 22.08.2024 з платіжними інструкціями додається); з виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_4 (IBAN НОМЕР_5 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC3 від 28.04.2015 за період 22.08.2024 - 22.08.2024 вбачається, що 22.08.2024 у проміжку часу з 02 год. 50 хв. до 03 год. 50 хв., 9 (дев`ятьма) платежами були здійснені грошові перекази з вказаної банківської картки коштів на загальну суму у розмірі 103 218 грн 75 коп (платіж 22.08.2024 о 02 год. 52 хв. на суму 96 000 грн00 коп - це зарахування кредитних коштів на підставі Кредитного договору№ 9107 від 22.08.2024, який особисто ОСОБА_1 не укладала) на картки АТ «Райффайзен банк (№ НОМЕР_22, № 180714) через додаток Приват24. Отримувач: невідома особа (копія виписки по картці/рахунку за період 22.08.2024 - 22.08.2024 з платіжними інструкціями додається). Проте, станом на 23 год. 59 хв. 21.08.2022 року розмір коштів на рахунках ОСОБА_1 становив: на рахунку «Універсальна» IBAN НОМЕР_3 , картка НОМЕР_2 за договором № SAMDNWFC7 від 07.04.2023 - мінус 20 262 грн 44 коп (копія виписки по картці/рахунку за період 21.08.2024 - 21.08.2024 додається); на рахунку IBAN НОМЕР_5 , карта для виплат НОМЕР_4 за договором № SAMDNWFC3 від 28.04.2015 - 12 064 грн 91 коп (копія виписки по картці/рахунку за період 21.08.2024 - 21.08.2024 додається). Звертають увагу суду, що мінус 20 262 грн 44 коп - це сума кредитних коштів, якими ОСОБА_1 станом на 22.08.2024 вже користувалася. Дану суму позивачка внесла на рахунок IBAN НОМЕР_3 , картка «Універсальна» № НОМЕР_8 за договором № SAMDNWFC7 від 07.04.2023 декількома платежами: 26.09.2024 - 694 грн 83 коп, 29.09.2024 - 6000 грн 00 коп, 25.10.2024 - 2500 грн 00 коп, 25.10.2024 - 4500 грн 00 коп, 14.11.2024 - 8630 грн 00 коп, на загальну суму у розмірі 22 324 грн 83 коп (копія виписки по картці/рахунку за період 01.09.2024 - 19.11.2024 додається). Але, проти іншої суми заборгованості, яка виникла внаслідок проведення платіжних операцій 22.08.2024 у проміжку часу з 02 год. 14 хв. до 02 год. 48 хв. з вказаного банківського рахунку на загальну суму у розмірі 74 065 грн 97 коп ОСОБА_1 категорично заперечує. Після виявлення ОСОБА_1 неправомірного списання коштів та повідомлення спеціаліста АТ КБ «Приватбанк» про те, що це не вона здійснювала вищезазначені платіжні операції, спеціаліст АТ КБ «Приватбанк» здійснила перевипуск банківських карток та порадила подати через акаунт Приват24 заявки про шахрайські дії зі сторони третіх осіб щодо проведених незаконних платіжних операцій (копії скриншотів додаються), та звернутися до поліції, що й ОСОБА_1 22.08.2024 і зробила. Цього ж дня, ОСОБА_1 звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення в якій зазначила, що невідома особа здійснила викрадення коштів з її банківських карток/рахунків. Слідчим Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області 23.08.2024внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення № 0002793 за ч. 4 ст. 190 КК України. З витягу з вбачається, що невідома особа, шляхом обману, незаконних операцій, з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа коштами ОСОБА_1 , чим завдала останній майнової шкоди (копія витягу з ЄРДР додається). Крім того, з метою врегулювання даного питання та повернення неправомірно списаних з банківських карток/рахунків коштів ОСОБА_1 також звернулася до АТ КБ «Приватбанк» та Національного банку України. У листі-відповіді від 06.09.2024р. № 20.1.0.0.0/7-240836/70852 АТ КБ «Приватбанк» повідомив, що Банк не може повернути кошти та розуміючи становище заявника, буде намагатися максимально ефективно співпрацювати з правоохоронними органами та сприяти щонайскорішому розгляду даної справи. Проте, системний аналіз вказаної відповіді свідчить про те, що АТ КБ «Приватбанк» взагалі не розбирався в суті даного питання та переклав всю відповідальність у даній ситуації на позивачку (копія листа додається). У свою чергу, Національний банк України у своєму листі-відповіді «Про розгляд скарги» від 15.10.2024 № 14-004/78071 зазначає про наступне. «… спірні питання щодо проведених операцій по рахунку мають вирішуватися з банком відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного договору. Разом з тим, керуючись пунктом 34 статті 7 Закону про Національний банк Національним банком було надіслано запит до Банку, на який Банк надав такі пояснення. … … … Між Вами та Банком 22.08.2024 був укладений кредитний договір «Кредит готівкою» (далі - КГ). Банк зазначає, що КГ було оформлено в InternetBanking Приват24 (далі - Приват24) з підтвердженням простим електронним підписом. Оформлення здійснювалось під Вашою авторизацією, зі зміною логіну та паролю для входу в Приват24. Щодо списання коштів з Ваших рахунків, Банк повідомив, що 22.08.2024 було здійснено перекази з рахунків,відкритих на Ваше ім`я. Перекази було виконано через Приват24 з попередньою авторизацією через зміну логіну, паролю від Приват24 та IVR-опитування. Повідомлення надсилались та підтвердження операцій здійснювалось через відповідні ресурси Приват24 (push повідомлення), ОТП-паролі та смс-інформування на фінансовий номер телефону. Банк зазначає, що враховуючи вищевикладене, керуючись нормами чинного законодавства України та Договору між Вами та Банком, наразі у Банку відсутні правові підстави для повернення Вам коштів, в тому числі списання, перерахування заборгованості та припинення нарахувань процентів на наявну заборгованість. Вчинення відповідних дій можливе за рішенням суду. Станом на поточну дату, рішення суду у Банку відсутнє» (копія листа додається). Зокрема, слід зауважити, що запит на кредитну історію з метою видачі кредиту від АТ КБ «Приватбанк» надійшов 22.08.2024 о 09:36:21, сам договір споживчого кредиту «Кредит готівкою» надійшов на електронну пошту ОСОБА_1 22.08.2024 о 10:00, а зарахування кредитних коштів за цим кредитним договором та їх списання (згідно виписки по рахунку IBAN НОМЕР_5 за договором № SAMDNWFC3 від 28.04.2015 за період 22.08.2024 - 22.08.2024) відбувалося 22.08.2024 у період часу з 02:50 до 03:50. Також, звертають увагу суду, що запити на кредитну історію з метою видачі кредиту 22.08.2024, крім АТ КБ «Приватбанк», находив 22.08.2024 о 02:09:32 Споживчого центру «ШвидкоГроші» та 22.08.2024 о 02:09:46 від Фінансової компанії «Є гроші» (копія кредитного звіту додається). Таким чином, оскільки списання коштів з банківських карток/рахунків ОСОБА_1 відбулися не за її розпорядженням і не з її волі, а AT КБ «Приватбанк» не тільки не відновлює її порушені права, не повертає викрадені кошти на її банківські картки/ рахунки, а й нараховує відсотки на викрадені кошти (копії виписки по картці/рахунку за період 21.08.2024 - 19.11.2024 та кредитного звіту додаються), внаслідок чого заборгованість зростає, тому ОСОБА_1 змушена звернутися за захистом своїх порушених прав до суду.

Просили суд визнати договір споживчого кредиту «Кредит готівкою» № 9107 від 22.08.2024 неукладеним, зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 1436057, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) відновити залишок коштів на банківських рахунках ОСОБА_1 (РНОКППП НОМЕР_9 , жительки АДРЕСА_1 ) в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», а саме: на рахунку IBAN НОМЕР_5 за угодою № SAMDNWFC3 від 28.04.2015 року, - в сумі 12 064 грн 91 коп, тобто до того стану, в якому він був перед проведенням незаконних та безпідставних платіжних операцій 22.08.2024, а саме станом на 23 год. 59 хв. 21.08.2024; на рахунку IBAN НОМЕР_3 за угодою № SAMDNWFC7 від 07.04.2023 року, - мінус 20 262 грн 44 коп, тобто до того стану, в якому він був перед проведенням незаконних та безпідставних платіжних операцій 22.08.2024, а саме станом на 23 год. 59 хв. 21.08.2024, зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 1436057, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) здійснити зарахування коштів у сумі 22 324 грн 83 коп, сплачених ОСОБА_1 (РНОКППП НОМЕР_9 ) на рахунок IBAN НОМЕР_3 за угодою № SAMDNWFC7 від 07.04.2023 у період з 26.09.2024 по 14.11.2024 в рахунок погашення кредитної заборгованості, яка існувала станом на 23 год. 59 хв. 21.08.2024, зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.11.2024 16 1436057, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) припинити нарахування по банківському рахунку ОСОБА_1 (РНОКППП НОМЕР_9 , жительки АДРЕСА_1 ), - IBAN НОМЕР_5 за угодою № SAMDNWFC3 від 28.04.2015, щомісячних платежів за договором споживчого кредиту «Кредит готівкою» № 9107, який був оформлений на її ім`я невідомими особами 22.08.2024 та зобов`язати списати всю заборгованість за рахунком IBAN НОМЕР_5 за № НОМЕР_10 від 28.04.2015 року, яка виникла за даним кредитним договором внаслідок проведення платіжних операцій 22.08.2024 року, зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 1436057, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) припинити нарахування по банківському рахунку ОСОБА_1 (РНОКППП НОМЕР_9 , жительки АДРЕСА_1 ), - IBAN НОМЕР_3 за угодою № 3SAMDNWFC7 від 07.04.2023, щомісячних платежів за користування кредитними коштами, які були зняті з рахунку невідомими особами 22.08.2024 та зобов`язати списати всю заборгованість за рахунком IBAN НОМЕР_3 за угодою № SAMDNWFC7 від 07.04.2023, яка виникла внаслідок проведення платіжних операцій 22.08.2024 та стягнути із Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 1436057, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д), на користь ОСОБА_1 (РНОКППП НОМЕР_9 , жительки АДРЕСА_1 ), - 15000 грн 00 коп витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги ( а. с. 1-17 том 1 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2024, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 119-120 том 1 ) та матеріали передані для розгляду.

За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 187 ЦПК України ).

Ухвалою судді від 26 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі на 19 грудня 2024 року ( а. с. 124-125 том 1).

03 грудня 2024 року за вх. № 63953 судом отримано відзив на позовну заяву, який мотивований наступним.

Так, між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» діють правовідносини щодо відкриття, ведення, обслуговування карткового рахунку, її функціонування та кредитування на підставі підписаної сторонами Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 11.04.2012.

Банк звільняється від обов`язку доказування вини позивача в разі проведення спірної транзакції з автентифікацією платіжного інструменту і його держателя в силу п. 146 VII Положення №164.

Всі фінансові операції з переказу коштів здійснені через застосунок Приват24 та проведені з належною автентифікацією (авторизацією) всіх необхідних даних.

Відповідно до характеру проведених операцій перекази коштів на карткові рахунки виконані через платіжний сервіс Приват24 під обліковим записом User Р24 ID 5894770 клієнта ОСОБА_1 .

По карті НОМЕР_13 о 01:58:26, 01:59:08 22.08.2024 зафіксовано успішну зміну ПІНу (інформація).

О 01:59:41 22.08.2024 виконана зміна логіну Приват24 з НОМЕР_11 на НОМЕР_12 .

Відповідно до зібраних даних клієнту ОСОБА_1 відкритий обліковий запис Приват24 з ідентифікаційним номером User Р24 ID 5894770. Згідно даних статистики змін акаунту Приват 24 о 01:58:47 22.08.2024 на пристрої Smartphone з ір-адреси 46.133.133.170 провайдера ПАТ "ВФ Україна" зафіксована успішна зміна паролю доступу до облікового запису клієнта. Операція проведена із коректним введенням даних платіжної картки НОМЕР_13 клієнта ОСОБА_1 .

Перевіркою авторизацій у Приват24 під обліковим записом клієнта ОСОБА_1 встановлено, що у день проведення оспорюваних нею фінансових операцій відбулася авторизація з декількох пристроїв: SMARTPHONE, з ідентифікатором банку fingerprint BE225A93E4024E57001D18A100A39516-33HI9RE96, авторизація проведена о 01:58:49, 02:00:11 22.08.2024, з ір-адреси 46.133.133.170 провайдера ПАТ "ВФ Україна"; PERSONAL COMPUT, авторизація проведена о 02:09:37 22.08.2024 з ір-адреси НОМЕР_14 , провайдер ПАТ "ВФ Україна" (Україна, м. Київ); СРН1941|ОРРО, з ідентифікатором банку imei АС5476А37898Е611, авторизація проведена о 02:35:35, 03:10:02, 03:42:11 22.08.2022 з ір-адреси 46.133.133.170, провайдер ПАТ "ВФ Україна" (Україна, м. Київ); SM-A715FSAMSUNG, з ідентифікатором банку imei 8АЕС4А2В4ЕС449Е4, авторизація проведена о 09:42:06 22.08.2024 з ір-адреси 46.211.102.251, провайдера AT "Київстар".

За результатами аналізу використання зазначених пристроїв встановлено, що пристрій SM-A715F|SAMSUNG, з ідентифікатором банку imei 8АЕС4А2В4ЕС449Е4 використовується протягом значного періоду часу лише для авторизації під обліковим записом клієнта ОСОБА_1 .

З інших пристроїв успішна авторизація під обліковим записом клієнта ОСОБА_1 зафіксована лише у день проведення оспорюваних операцій.

Додатковою перевіркою використання пристроїв SMARTPHONE з ідентифікатором банку fingerprint BE225A93E4024E57001D18A100A39516-33HI9RE96 і СРН1941|ОРРО, з ідентифікатором банку imei АС5476А37898Е611 для авторизації у Приват24 встановлено, що він використовувався лише для авторизації під обліковим записом клієнта ОСОБА_1 .

Перевіркою архіву записів телефонних розмов на сервісі VoiceRecordSystem встановлені наступні записи: 2024-08-22 02:18:53 ID запису 801167457 контрольний дзвінок ОСОБА_1 за номером телефону НОМЕР_12 по переказу 2512,56 грн на картку НОМЕР_15 ОСОБА_5 . Особа, яка назвалася ОСОБА_1 підтвердила бажання провести переказ коштів. Проведена успішна верифікація ОСОБА_1 (Додають); 2024-08-23 17:20:36 ID запису 801391380 ОСОБА_1 з номеру телефону НОМЕР_16 повідомила про викрадення коштів.

Факт передачі паролів заперечує: 2024-08-27 12:51:16 ID запису 801593341 ОСОБА_1 з номеру телефону НОМЕР_16 повідомила, що напередодні проведення несанкціонних операцій їй на номер телефону подзвонив невідомий, який назвався працівником мобільного оператору Лайфселл. Факт передачі кодів невідомому ОСОБА_1 заперечує. Вона повідомила, що спочатку на її номер телефону прийшло поповнення, а потім СМС повідомлення про заміну SIM-картки.

Перевіркою руху коштів по карті НОМЕР_15 клієнта ОСОБА_5 встановлено, що кошти, які надійшли з карткового рахунку ОСОБА_1 , протягом 30 хвилин через платіжний сервіс Приват24 перераховані на картковий рахунок НОМЕР_17 банка AT "СЕНС БАНК"(JSC SENSE BANK). На момент блокування залишок по карті становить 4,15 грн. Перевіркою авторизацій у Приват24 під обліковим записом ОСОБА_5 встановлено, що у період проведення фінансових операцій такі авторизації проводилися з ір-адреси 31.144.204.219 провайдера ПАТ "ВФ Україна".

Тобто, всі фінансові операції здійснені через мобільний застосунок Приват24 з коректним введенням логіну та паролів, які надходили на фінансовий мобільний номер телефону Позивача, що підтверджує належне проведення автентифікації (авторизації) клієнта Банку.

Авторизація стороннього пристрою під час входу до Приват24 здійснена шляхом посиленої автентифікації - введення правильного ПІН коду та TVR опитуванням на фінансовий номер Позивача .

Спірні транзакції супроводжувались автентифікацією Позивача в мобільному застосунку Приват 24, IVR опитуванням на його фінансовий номер, а також супроводжувались повідомленнями Банку про такі дії не лише на фінансовий номер Позивача, а й на його електронну поштову адресу.

Проте, на спростування таких доводів щодо здійснення платіжних операцій невідомою особою Відповідачем надано вище перелічені докази та пояснення з приводу кожного з них, що виключає наявність вини Банку у їх здійсненні.

Крім того, вимоги Позивача щодо зупинення нарахування відсотків та скасування нарахованих відсотків не є ефективним способом захисту. В той же час, у Банка відсутні такі обов`язки, як скасування нарахованого за кредитною заборгованістю та припинення будь-яких інших нарахувань, оскільки витрати при цьому несе саме Банк. Тому такі вимоги, і не можуть бути задоволені.

До того ж, АТ КБ "ПриватБанк" не погоджується з вартістю послуг на правову допомогу, заявлену представником Позивача про що заявляє в даному Відзиві. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, а оцінити їх співмірність наразі не вбачається за можливе через відсутність відповідних доказів.

Тому, просили суд позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення ( а. с. 128-140 том 1 ).

Ухвалою суду від 09.12.2024 задоволено клопотання представника відповідача Попельнюх Тетяни Іванівни про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів ( а. с. 154-155 том 1 ).

18.12.2024 за вх. № 67035 отримано заву про зміну предмету позову, в якому змінити предмет позову шляхом вилучення однієї із початкових вимог, а саме визнати договір споживчого кредиту «Кредит готівкою» № 9107 від 22.08.2024 неукладеним, у решті позовних вимог залишити без змін ( а. с. 158-159 том 1 ).

Ухвалою суду від 24.01.2025 задоволено клопотання представника позивача - адвоката Агудалічева О.О. про витребування доказів ( а. с. 223-225 том 1 ).

29.01.2025 за вх. № 5319 судом отримано заяву на виконання ухвали суду від 25.01.2025 ( а. с. 227-229 том 1 ) з додатками ( а. с. 232-235 том 1 ).

Ухвалою суду від 19.02.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 18.03.2025 (а. с. 244-245 том 1 ).

В судовому засіданні 18.03.2025 позивача та її представник, кожний окремо, підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в ній, просили позов задовольнити в повному обсязі з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити в позові повністю, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

У даному судовому засіданні оголошено перерву до 10.04.2025 (а. с. 19-43 том 2 ).

В судове засідання 10.04.2025 та 27.05.2025 позивач не з`явилась ( а. с. 49-52, 60 том 2 ).

Ухвалою суду від 27.05.2025 визнано обов`язковою явку в судове засідання позивача ОСОБА_1 та відкладено судове засідання на 16.06.2025 ( а. с. 61-62 том 2 ).

У зв`язку з неявкою позивача в судове засідання на 16.06.2025, визнано неявку без поважних причин та відкладено розгляд справи на 09.07.2025 ( а. с. 67-69 том 2 ).

В судовому засіданні 09.07.2025 позивачем та її представником було надано додаткові пояснення та надано відповіді на поставленні питання. Просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача підтримала раніше надані пояснення, просила відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі.

Судом було вислухано пояснення позивача та представника позивача по справі, представника відповідача, досліджено матеріали справи, керуючись вимогами ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення ( 21 липня2025 року ), враховуючи ч. 3 ст. 124 та ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Так, з урахуванням наданих пояснень, після дослідження матеріалів справи, враховуючи позиції учасників справи стосовно позовних вимог, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» діють правовідносини щодо відкриття, ведення, обслуговування карткового рахунку, її функціонування та кредитування на підставі підписаної сторонами Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 11.04.2012, що не було спростовано з боку учасників справи.

Відповідно до наявного в матеріалах справи кредитного договору від 22.08.2024, останній був укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ( а. с. 25-36 том 1 ), який укладено в електронній формі.

За умовами вищевказаного кредитного договору, сума кредиту складала - 96 000 грн, строк кредитування - 36 місяців, процентна ставка - 31% річних. Кредит надається безготівковим шляхом ( перерахування коштів на поточний рахунок позивача ) - НОМЕР_5 .

Так, звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 зазначала, що 21.08.2024 до неї зателефонувала невідома особа з мобільного номеру телефону НОМЕР_1 та представилась оператором «Лайфсел», запропонувавши скористатися послугою протидії із шахрайства, на що вона відповіла, що не зацікавлена в запропонованій послузі та закінчила розмов, але вранці 22.08.2024 виявила на своїй електронній поштовій скринці ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення від АТ КБ «ПриватБанку» про те, що вона скористалася послугою «Кредит готівкою» на суму 96 000 гривень та до електронного повідомлення також був прикріплений Кредитний договір № 9107, який був укладений та підписаний нею з використанням її електронного підпису.

Крім того, вона виявила повідомлення від АТ КБ «Приватбанку» , які були надіслані о 01:58 та 02:12 годині ночі 22.08.2024, про те що банком було виявлено нетиповий вхід у її акаунт Приват24,а також виявила на своєму мобільному телефоні СМС-повідомлення від оператора «Лайфсел», які були надіслані 22.08.2024 о 01:52, 01:56 та 01:57 годині ночі, з інформацією про те, що було здійснено успішну авторизацію в сервісах lifecell за допомогою Єдиного пароля доступу та проведено заміну SIM-карти, спробувала зайти у свій акаунт Приват24, не змогла, оскільки він був заблокований.

До позову додано копії скриншотів ( а. с. 21-22, 23-24 том 1 ).

Вранці 22.08.2024 відразу звернулася до найближчого відділення АТ КБ «Приватбанк» з метою з`ясувати, що відбувалося з її акаунтом Приват24 вночі 22.08.2024, чому вона не може особисто зайти в нього та що за повідомлення від банку їй було надіслано на електронну пошту щодо оформлення послуги «Кредит готівкою», де спеціаліст АТ КБ «Приватбанк» повідомила їй, що вночі 22.08.2024 було здійснено заміну паролю і фінансового номеру мобільного телефону для входу у її акаунт Приват24, тому вона не може зайти під відомими їй паролем та номером, що для неї стало несподіваною інформацією, оскільки жодних дій щодо зміни паролю та номеру телефону вона особисто не здійснювала.

Так, зайшовши за допомогою спеціаліста АТ КБ «Приватбанк» у власнийакаунт Приват24, вона виявила, що 22.08.2024 з її банківської картки «Універсальна» № НОМЕР_2 (рахунок IBAN НОМЕР_3 ) зникли кредитні кошти на загальну суму 74 065 грн 97 коп, а з банківської картки для виплат № НОМЕР_4 (рахунок IBAN НОМЕР_5 ) крім того, що зникли власні кошти, той ще й були взяті кредитні кошти за послугою «Кредит готівкою» шляхом зарахування на вказану банківську картку, які в подальшому також були зняті, на загальну суму 103 218 грн 74 коп.

Позивач наголошувала на тому, що вона не замовляла в банку послугу «Кредит готівкою», не отримувала кредитних грошових коштів від банку та не здійснювала переказу коштів на банківські картки/рахунки третіх осіб.

Вищевказана обставина підтверджується виписками по банківських картках/рахунках ОСОБА_1 ( а. с. 57-58, 81-84, 108-110 том 1 ).

Так, з виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC7 від 07.04.2023 за період 22.08.2024 - 22.08.2024 вбачається, що 22.08.2024 у проміжку часу з 02:14 хв. до 02 год. 48 хв., 11 (одинадцятьма) платежами були здійснені грошові перекази з вказаної банківської картки коштів на загальну суму у розмірі 74 065 грн 97 коп на картки/рахунки АТ КБ «Приватбанку» ( НОМЕР_6 ), АТ «Сенс банк» (№ НОМЕР_7 ) та АТ «Райффайзен банк» (№ НОМЕР_22) через додаток Приват24. Отримувач: невідома особа (копія виписки по картці/рахунку за період 22.08.2024 - 22.08.2024 з платіжними інструкціями додається); з виписки по картці/рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_4 (IBAN НОМЕР_5 ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC3 від 28.04.2015 за період 22.08.2024 - 22.08.2024 вбачається, що 22.08.2024 у проміжку часу з 02 год. 50 хв. до 03 год. 50 хв., 9 (дев`ятьма) платежами були здійснені грошові перекази з вказаної банківської картки коштів на загальну суму у розмірі 103 218 грн 75 коп ( а. с. 72-80 том 1 ) (платіж 22.08.2024 о 02 год. 52 хв. на суму 96 000 грн 00 коп - це зарахування кредитних коштів на підставі Кредитного договору № 9107 від 22.08.2024), на картки АТ «Райффайзен банк (№ НОМЕР_22, № 180714) через додаток Приват24.

Проте, станом на 23 год. 59 хв. 21.08.2022 року розмір коштів на рахунках ОСОБА_1 становив: на рахунку «Універсальна» IBAN НОМЕР_3 , картка НОМЕР_2 за договором № SAMDNWFC7 від 07.04.2023 - мінус 20 262 грн 44 коп, на рахунку IBAN НОМЕР_5 , карта для виплат НОМЕР_4 за договором № SAMDNWFC3 від 28.04.2015 - 12 064 грн 91 коп.

Позивач звертає увагу суду, що мінус 20 262 грн 44 коп - це сума кредитних коштів, якими ОСОБА_1 станом на 22.08.2024 вже користувалася. Дану суму позивачка внесла на рахунок IBAN НОМЕР_3 , картка «Універсальна» № НОМЕР_8 за договором № SAMDNWFC7 від 07.04.2023 декількома платежами: 26.09.2024 - 694 грн 83 коп, 29.09.2024 - 6000 грн 00 коп, 25.10.2024 - 2500 грн 00 коп, 25.10.2024 - 4500 грн 00 коп, 14.11.2024 - 8630 грн 00 коп, на загальну суму у розмірі 22 324 грн 83 коп, але, проти іншої суми заборгованості, яка виникла внаслідок проведення платіжних операцій 22.08.2024 у проміжку часу з 02 год. 14 хв. до 02 год. 48 хв. з вказаного банківського рахунку на загальну суму у розмірі 74 065 грн 97 коп, категорично заперечує.

Встановлено, що після виявлення ОСОБА_1 неправомірного списання коштів та повідомлення спеціаліста АТ КБ «Приватбанк» про те, остання 22.08.2024 звернулась до поліції, де слідчим Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області 23.08.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення № 0002793 за ч. 4 ст. 190 КК України ( а. с. 88 том 1 ).

З витягу з вбачається, що невідома особа, шляхом обману, незаконних операцій, з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа коштами ОСОБА_1 , чим завдала останній майнової шкоди.

Крім того, з метою врегулювання даного питання та повернення неправомірно списаних з банківських карток/рахунків коштів ОСОБА_1 також звернулася до АТ КБ «Приватбанк» та Національного банку України.

У листі-відповіді від 06.09.2024 № 20.1.0.0.0/7-240836/70852 АТ КБ «Приватбанк» повідомив, що Банк не може повернути кошти та розуміючи становище заявника, буде намагатися максимально ефективно співпрацювати з правоохоронними органами та сприяти щонайскорішому розгляду даної справи ( а. с. 89-90 том 1 ).

У свою чергу, Національний банк України у своєму листі-відповіді «Про розгляд скарги» від 15.10.2024 № 14-004/78071 зазначає про наступне: «спірні питання щодо проведених операцій по рахунку мають вирішуватися з банком відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного договору. Разом з тим, керуючись пунктом 34 статті 7 Закону про Національний банк Національним банком було надіслано запит до Банку, на який Банк надав такі пояснення. Між Вами та Банком 22.08.2024 був укладений кредитний договір «Кредит готівкою» (далі - КГ). Банк зазначає, що КГ було оформлено в InternetBanking Приват24 (далі - Приват24) з підтвердженням простим електронним підписом. Оформлення здійснювалось під Вашою авторизацією, зі зміною логіну та паролю для входу в Приват24. Щодо списання коштів з Ваших рахунків, Банк повідомив, що 22.08.2024 було здійснено перекази з рахунків, відкритих на Ваше ім`я. Перекази було виконано через Приват24 з попередньою авторизацією через зміну логіну, паролю від Приват24 та IVR-опитування. Повідомлення надсилались та підтвердження операцій здійснювалось через відповідні ресурси Приват24 (push повідомлення), ОТП-паролі та смс-інформування на фінансовий номер телефону. Банк зазначає, що враховуючи вищевикладене, керуючись нормами чинного законодавства України та Договору між Вами та Банком, наразі у Банку відсутні правові підстави для повернення Вам коштів, в тому числі списання, перерахування заборгованості та припинення нарахувань процентів на наявну заборгованість. Вчинення відповідних дій можливе за рішенням суду. Станом на поточну дату, рішення суду у Банку відсутнє» ( а. с. 91-97 том 1 ).

Додано протокол допиту потерпілогоОСОБА_1 від 29.08.2024 (а. с.179-181), доручення про проведення слідчих дій у порядку ст. 40-1 КПК України ( а. с. 182-183 том 1 ).

Згідно доданого рапорту вбачається, що було встановлено несанкціоноване втручання в особистий кабінет «Приват24» потерпілої, здійснювалось з мобільного терміналу та змінено номер телефону на НОМЕР_12 та встановлено, що грошові кошти із рахунку ОСОБА_1 переведено на наступні банківські рахунки: НОМЕР_15 АТ КБ «ПриватБанк», що належить ОСОБА_5 та НОМЕР_18 АТ «Сенс банк» та НОМЕР_19 АТ «Райфайзенбанкаваль», що належить ОСОБА_7 (а. с. 185-187 том 1 ).

Оскільки списання коштів з банківських карток/рахунків ОСОБА_1 відбулися не за її розпорядженням і не з її волі, а AT КБ «Приватбанк» не тільки не відновлює її порушені права, не повертає викрадені кошти на її банківські картки/ рахунки, а й нараховує відсотки на викрадені кошти, внаслідок чого заборгованість зростає, тому вона змушена звернутися за захистом своїх порушених прав до суду.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною першою статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Пунктом 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги», встановлено, що користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: «4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції (п.п.4); негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації (п.п.5).

Так, під час розгляду справи, представник відповідача наголошувала на тому, що Банк звільняється від обов`язку доказування вини позивача в разі проведення спірної транзакції з автентифікацією платіжного інструменту і його держателя в силу п. 146 VII Положення №164, оскільки всі фінансові операції з переказу коштів здійснені через застосунок Приват24 та проведені з належною автентифікацією (авторизацією) всіх необхідних даних.Тобто, всі фінансові операції здійснені через мобільний застосунок Приват24 з коректним введенням логіну та паролів, які надходили на фінансовий мобільний номер телефону позивача, що підтверджує належне проведення автентифікації (авторизації) клієнта Банку.Авторизація стороннього пристрою під час входу до Приват24 здійснена шляхом посиленої автентифікації - введення правильного ПІН коду та TVR опитуванням на фінансовий номер Позивача. Спірні транзакції супроводжувались автентифікацією Позивача в мобільному застосунку Приват 24, IVR опитуванням на його фінансовий номер, а також супроводжувались повідомленнями Банку про такі дії не лише на фінансовий номер позивача, а й на його електронну поштову адресу, що виключає наявність вини Банку у їх здійсненні.

Однак, суд не може погодитися з доводами представника відповідача, оскільки не доведено, а судом відповідно під час розгляду справи не було встановлено, що користувач ( позивач ) своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій від його імені.

Відповідач не довів того, що позивач ОСОБА_1 втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Окрім того, суд враховує факт звернення (невідкладно ) позивача до банку, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій.

Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення.

У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71 цс15 зазначено:«відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, касаційний суд дійшов помилкового висновку про вину ОСОБА_1 як підставу цивільно-правової відповідальності. Висновки судів про те, що операції щодо зняття з платіжної картки ОСОБА_1 спірної суми супроводжувались правильним вводом ПІН-коду вказаної картки, а умовами договору від 5 лютого 2010 року передбачено обов`язок позивача щодо нерозголошення даного ПІН-коду, що виключає можливість задоволення позову про стягнення з банку на користь позивача спірної суми, є помилковими, оскільки такі висновки судів не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61- 1396св18 ) зазначено:«користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені, В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що ОСОБА З втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Про результати службового розслідування за вказаним фактом ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано відповіді.

Суд касаційної інстанції враховує, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт звернення відповідача до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення, з вимогою про скасування цієї транзакції.

Оцінюючи доводи касаційної скарги. Верховним Судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належить перевалено позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися перевалено на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61- 3239св18)зазначено:«встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та від 11 березня 2015 року N 6-1бцс15».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61- 16504св18)зазначено:«встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі N 6-71 цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі Ns 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61- 17629св18)зазначено:«сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі N 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, урахувавши застосовані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, правильно виходив з того. ПАТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1, як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати -платіжні операції 27 липня 2015 року та 30 липня 2015 року щодо перерахування з його карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 9 792,00 грн.

Доводи заявника про те, що суди попередніх інстанцій не урахували порушення відповідачем Умов та правила надання банківських послуг, що призвело до несанкціонованого коштів з його карткового рахунку, оскільки він своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки вони гуртуються виключно на припущеннях, що не мають доказового підтвердження».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року в справі 766/19614/18 (провадження № 61- 19350св19)зазначено:«суди попередніх інстанцій вважали недоведеним те, що ОСОБА_1 ініціював збільшення кредитного ліміту за своїм картковим рахунком, здійснював спірні грошові перекази, а також що про ці операції його було повідомлено у момент їх вчинення.

Встановивши такі обставини та врахувавши відсутність доказів того, що ОСОБА_1 своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про зупинення нарахування процентів та штрафних санкцій ОСОБА_1 по кредитній картці № НОМЕР 1 на розмір заборгованості 31 712 грн, яка виникла у зв`язку із неправомірним списанням без його волевиявлення кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у зокрема постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-185бсв17), від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 61-24548св18), від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19). Колегія суддів також погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність транзакцій, які були здійснені в період із 02 год 32 хв по 04 год 14 хв 16 квітня 2018 року з використанням платіжної картки ОСОБА_1 № НОМЕР 1, у зв`язку із чим залишок коштів по цій картці підлягає відновленню. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім 'я НОМЕР_20 , не є підставою для відмови у задоволенні позову».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 серпня 2023 року в справі № 176/1445/22 (провадження № 61- 8249св23)зазначено:«апеляційний суд не врахував, що: саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН- коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними;суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що матеріали справи не містять Умов і правил надання банківських послуг, підписаних позивачем, тому їх не можна розцінювати як частину договору банківського обслуговування;суд першої інстанції встановив, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів позивача, не довів, що позивач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції; ОСОБА_1 як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів».

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд в постанові від 11.09.2024 № 753/12781/23 (61-10605св24).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Водночас суд зауважує, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду згідно із постановою від 30.01.2019 у справі 757/10947/17, незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступив Верховний Суд, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Навпаки, окрім зазначеного вище, як встановлено матеріалами справи, несанкціоноване втручання в особистий кабінет «Приват24» потерпілої, здійснювалось з мобільного терміналу та змінено номер телефону на НОМЕР_12 та встановлено, що грошові кошти із рахунку ОСОБА_1 переведено на наступні банківські рахунки: НОМЕР_15 АТ КБ «ПриватБанк», що належить ОСОБА_5 та НОМЕР_18 АТ «Сенс банк» та НОМЕР_19 АТ «Райфайзенбанкаваль», що належить ОСОБА_7 , про що свідчить доданий рапорт начальника 9-го відділу УПК в Дніпропетровській області ДКП НП України майора поліції Максима Уласюк (а. с. 185-187 том 1 ).

Зазначене в тому числі, свідчить, що у позивача не було волевиявлення та наміру на здійснення 22.08.2024 будь-яких платіжних операцій та відповідно на укладання кредитного договору від 22.08.2024.

Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням рахунків відкритих на ім`я позивача, не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Такої позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 179/1688/17 (провадження № 61-12707св19).

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про безпідставні нарахування банком платежів за договором споживчого кредиту «Кредит готівкою», оформлений 22.08.2024, на суму несанкціонованого списання грошових коштів з рахунку позивача.

Між тим, у пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (стаття 3 ЦПК України).

Згідно зі статтею 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

У постанові від 10 жовтня 2019 року в справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив такі висновки: «Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.

Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства».

Таким чином, з урахуванням наведеного, позовна вимога про зобов`язання банку припинити нарахування по кредитному договору є неефективним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення її права.

Отже, припинення нарахування відсотків та скасування заборгованості жодним чином не захищає/не відновлює право позивача, оскільки нарахування відсотків та інших платежів здійснюється банком на виконання вимог закону щодо обліку банківських операцій і жодним чином не впливає на права позивача. Тільки у випадку пред`явлення відповідної вимоги банком до позивача, вона може заперечувати проти її задоволення з відповідних підстав.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині зобов`язання Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» відновити залишок коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», а саме: на рахунку IBAN НОМЕР_5 за угодою № SAMDNWFC3 від 28.04.2015 року, в сумі 12 064 грн 91 коп, тобто до того стану, в якому він був перед проведенням незаконних та безпідставних платіжних операцій 22.08.2024, а саме станом на 23 год. 59 хв. 21.08.2024.

Як було встановлено судом під час розгляду даної справи, вказану вище суму, яку позивач просить суд зобов`язати відповідача відновити ( 12 064,91 грн ), перебувала на рахунку останньої, картка для виплат (особисті кошти), які були зняті у зв`язку з незаконними діями збоку третіх осіб.

Оскільки вказані кошти були зняті з боку третіх осіб, вимоги в цій частині до відповідача ( банку ), фактично їх повернення є неправомірним.

Стосовно позовних вимог позивача в частині зобов`язання Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» відновити залишок коштів на банківських рахунках ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», а саме:на рахунку IBAN НОМЕР_3 за угодою № SAMDNWFC7 від 07.04.2023 року, ( мінус 20 262 грн 44 коп), тобто до того стану, в якому він був перед проведенням незаконних та безпідставних платіжних операцій 22.08.2024, а саме станом на 23 год. 59 хв. 21.08.2024, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги є некоректними та відповідно вказане не потребує такого відновлення, так як вказана сума ( мінус 20 262 грн 44 коп), відображається у виписці по картці/рахунку позивача та не потребує додаткового захисту прав позивача.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача частині зобов`язання Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» здійснити зарахування коштів у сумі 22 324 грн 83 коп, сплачених ОСОБА_1 на рахунок IBAN НОМЕР_3 за угодою № SAMDNWFC7 від 07.04.2023 у період з 26.09.2024 по 14.11.2024 в рахунок погашення кредитної заборгованості, оскільки вказана сума була зарахована, що не заперечувалося з боку представника відповідача та відповідно не було спростовано з боку останньої в судовому засіданні під час розгляду справи, а тому в даному випадку відсутній спір з цього приводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів є такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Оскільки вимоги позивача не підлягають задоволенню, не підлягають і стягненню на її користь витрати понесені на правову допомогу.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно із п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч. 6 ст. 141 ЦПК України ).

Частина 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" чітко вказує на звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що стосуються порушення їхніх прав.

Відповідне положення міститься у постанові Касаційного цивільного Судувід 25 листопада 2020 року у справі № 761/46977/18.

Вказаний висновок викладено і Великою Палатою Верховного Суду упостанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

Оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги не підлягають задоволенню, враховуючи положення вимог ст. 141 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідача таких витрат на користь держави, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 632, 903 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 2, 5, 10. 12, 19, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 187, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Законом України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 );

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ - 14360570, рахунок № НОМЕР_21 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО - 305299).

Повний текст судового рішення складено 21 липня 2025 року, враховуючи ч. 3 ст. 124 та ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Суддя О. І. Орєхов