К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року місто Київ

справа № 367/4751/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/9864/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Поливач Л.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шмарова Олексія Валерійовича на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Одарюка М.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

визнати факт постійного проживання на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі своїм сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 35/100 частин будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку площею - 0,0333 га, кадастровий номер::01:049:0123 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, громадянин російської федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого на момент смерті було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

На момент смерті спадкодавцю належала 35/100 частин будинку АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0333 га, кадастровий номер :01:049:0123.

Спадкова справа після смерті батька відкрита у Бучанській державній нотаріальній конторі.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 лютого 2024 року за № 167/02-31 державний нотаріус Бучанської державної нотаріальної контори Чернишова В.В., розглянувши подану 09 лютого 2024 року позивачем заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не можливо встановити коло спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місцезнаходження, наявність підстав для закликання до спадкоємства.

Позивач вважає, що громадяни російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дружина померлого) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька померлого) не вважаються такими, що прийняли спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, оскільки спадкодавець на момент смерті постійно проживав разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_1 разом із своїм сином за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлий ОСОБА_1 подарував своєму сину ОСОБА_1 належний йому на праві власності інший житловий будинок загальною площею 186,3 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0254 га, на якій розташований вказаний житловий будинок; 11 вересня 2019 року ОСОБА_1 , надав довіреність своєму сину на представництво його інтересів у відносинах з фізичними та юридичними особами різних форм власності, державних та недержавних установах з відповідними правами, які надані даною довіреністю.

Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 березня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шмаров О.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що позивач є єдиним спадкоємцем майна, котрий прийняв спадщину після свого батька, тому невидача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом порушує право позивача отримати та оформити спадкові права на нього.

Вказував, що судом першої інстанції не вірно оцінено докази у справі, що призвело до прийняття незаконного рішення. Так, наявними у справі доказами підтверджується факт постійного проживання спадкодавця на території України із позивачем в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 та протягом такого спільного проживання за однією адресою батько подарував сину житловий будинок та земельну ділянку. Крім того, викликані свідки підтвердили проживання батька з сином за однією адресою протягом тривалого часу.

Звертав увагу на те, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, які йому надані ЦПК України та самостійно встановив наявність відкритої спадкової справи на території РФ.

Посилався на те, що подання заяви про прийняття спадщини за законодавством російської федерації не звільняє спадкоємця від подання заяви про спадкування за місцем розташування нерухомого майна, як це передбачено ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» та ст. 1269 ЦК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Шмаров О.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справу були повідомлені через оголошення на офіційному веб-сайті Київського апеляційного суду.

Колегія суддів, звертає увагу, що відповідачі зареєстровані в російській федерації, а з 24 лютого 2022 року дипломатичні відносини України з російською федерацією припинені. У зв`язку із цим, суд зобов`язаний належно повідомити відповідача про дату судового засідання не за вказаною у позові, а відповідно до судової практики Верховного Суду, а саме згідно із частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційною скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району 13 лютого 1997 року (а.с.91 оборот).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Водла, Пудозького району, Республіки Карелія російської федерації (а.с.93).

Із копії довідки виданої адміністрацією Кубовського сільського поселення Пудожського муніципального району Республіки Карелія № 94 від 12 лютого 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . та на день смерті з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дружина) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька) (а.с.95).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мав дозвіл на еміграцію в Україну, дійсний до 06 грудня 2019 року (а.с.97 оборот) та посвідку на постійне проживання в Україні, строк дії якої до 14 серпня 2029 року (а.с.98).

Згідно листа Центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України № 19-70171/18/24 від 11.10.2024 року громадянин російської федерації ОСОБА_5 перетнув державний кордон України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в напрямку « виїзд» 13 вересня 2019 року (а.с.133).

13 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, громадянина російської федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Бучанської міської державної нотаріальної контори Київської області (а.с.89).

Постановою державного нотаріуса Бучанської державної нотаріальної контори Чернишової Вікторії Валеріївни ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 35/100 частин будинку в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею - 0,0333 га, кадастровий номер :01:049:0123, які належали на праві приватної власності померлому ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місцезнаходження, наявність підстав для закликання до спадкоємства (а.с.10-11).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що оскільки позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зв`язку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місцезнаходження, наявність підстав для закликання до спадкоємства, а не з підстав недоведеності позивачем факту проживання зі спадкодавцем разом на час смерті спадкодавця, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Також суд вказав, що спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину і отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов`язком спадкоємця, позивачем не надано суду доказів того, що відповідачі не прийняли спадкове майно, відмовилися від нього, що воно не належить їм на праві власності з часу відкриття спадщини, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є ЦК України. Втім за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право».

Іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо).

Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина перша, друга статті 1221 ЦК України).

У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою, другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України).

Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду постанові від 13березня 2023року (постанова у справі№ 398/1796/20,провадження №61-432сво22) спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні.

Подання заяви про прийняття спадщини за законодавством російської федерації не звільняє спадкоємця від подання заяви про спадкування за місцем знаходження нерухомого майна, як це передбачено статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» та статтею 1269 ЦК України.

Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину.

Спадкування права на нерухоме майно, розташованого за межами України, не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для успадкування іншої частини права не нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки як міжнародним, так і національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця.

При зверненні із позовом ОСОБА_1 зазначав, що він є сином ОСОБА_1 , який був громадянином російської федерації та єдиним спадкоємцем належного батьку нерухомого майна, що розташоване на території України.

Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, державний нотаріус послався на те, що неможливо встановити коло спадкоємців, наявність заповіту, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місцезнаходження, наявність підстав для закликання до спадкоємства.

Встановлено, що заяву про прийняття спадщини подано лише ОСОБА_1 та заяв про відмову від прийняття спадщини не надходило.

Зазначене свідчить, що відповідачі (дружина померлого та донька) не звертались до нотаріуса за місцезнаходженням спірного нерухомого майна із заявою про прийняття спадщину відносно померлого ОСОБА_1 в передбачений законом строк.

Проте суд на ці обставини уваги не звернув та не врахував, що якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна в Україні заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину.

Оскільки відповідачі не вважаються такими, що прийняли у спадщину спірне нерухоме майно, яке перебуває на території України, то вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позову в частині позовних вимог про: визнння за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , права власності на 35/100 частин будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , права власності на земельну ділянку площею - 0,0333 га, кадастровий номер::01:049:0123 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду, що оскільки позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зв`язку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місцезнаходження, наявність підстав для закликання до спадкоємства, а не з підстав недоведеності позивачем факту проживання зі спадкодавцем разом на час смерті спадкодавця, тому відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог у вказаній частині.

Доводи апеляційною скарги про те, що наявними у справі доказами підтверджується факт постійного проживання спадкодавця на території України із позивачем в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , висновків суду в частині відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про визнання факту постійного проживання спадкодавця із сином за адресою: АДРЕСА_1 , тому колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволеннючастково, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської обалсті від 17 березня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає скасуванню, та в цій частині слід ухвалити нове судове рішення про задоволення таких позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шмарова Олексія Валерійовича - задовольнити частково.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 березня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 35/100 частин будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку площею - 0,0333 га, кадастровий номер::01:049:0123 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 липня 2025 року.

Головуючий:

Судді: