Номер провадження: 22-з/813/312/25
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

розглянувши заяву Одеської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки,

встановив:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року у задоволенні позову заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, 13 листопада 2024 року Одеська міська рада, засобами поштового зв`язку, подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року клопотання Одеської міської ради про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року задоволено. Поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 грудня 2024 року підготовку апеляційного розгляду справи закінчено. Призначено розгляд справи.

Розгляд справи відкладено на 22 жовтня 2025 року на 10 год. 00 хв.

04 липня 2025 року до Одеського апеляційного суду від Одеської міської ради надійшла заява, в якій остання просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на об`єкти нерухомого майна: земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0366, площею 0,0042 га; земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0367, площею 0,0709 га;

- заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкти нерухомого майна: земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0366, площею 0,0042 га; земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0367, площею 0,0709 га.

Дана заява обґрунтована тим, що на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2007 року у справі №2-2590/07 ОСОБА_2 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0751 га за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2008 року у справі №2-2590/07 заяву першого заступника прокурора Приморського району м. Одеси та Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2007 року у справі №2-2590/07 скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2008 року у справі №2-6644/08 позовну заяву ОСОБА_2 до Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів при Державному агентстві земельних ресурсів України у місті Одеса та Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету по земельних ресурсах» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

У той же час, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №1960, ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Так, заявник вважає, що ОСОБА_2 , усвідомлюючи відсутність у нього належного права власності на спірну земельну ділянку, безпідставно здійснив її відчуження на користь ОСОБА_3 .

Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 30 червня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за №2147, ОСОБА_3 здійснила відчуження вказаної земельної ділянки на користь ОСОБА_4 .

Водночас, 27 травня 2011 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся перший заступник прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради з позовом до Управління Держкомзему у м. Одесі, ОСОБА_3 про визнання незаконним та анулювання державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування майна з чужого незаконного володіння (земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2011 року у справі №2/1522/8296/11 позов першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено у повному обсязі. Проте, 17 жовтня 2011 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд вищезазначеного заочного рішення. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2011 року у справі №2/1522/8296/11 заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2011 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2013 року у справі №1522/12775/11 позов першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління Держкомзему у м. Одеса, ОСОБА_3 про визнання незаконним та анулювання державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування майна з чужого незаконного володіння знову було задоволено. Постановою Одеського апеляційного суду від 23 травня 2022 року у справі №2/1522/12775/11 частково задоволено апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_5 , скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2013 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволення позову першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління Держкомзему у м. Одеса, ОСОБА_3 про визнання незаконним та анулювання державного акта на право власності на земельну ділянку, витребування майна з чужого незаконного володіння.

На підставі договору про поділ спільного майна подружжя від 03 березня 2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С., зареєстрованого в реєстрі за №199, ОСОБА_6 набув право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому 25 квітня 2017 року на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернягіною Н.С., зареєстрованого в реєстрі за №314, ОСОБА_1 набула права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку незаконним вибуттям земельної ділянки із комунальної власності та довготривалими неправомірними діями щодо державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку за кадастровим номером: :54:006:0240 за адресою: АДРЕСА_1 , вищевказаних осіб, прокурор Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради вкотре звернувся до Приморського районного суду м. Одеса із позовною заявою до останньої набувачки ОСОБА_1 про витребування такої земельної ділянки.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року у справі №522/18388/17 заяву заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :54:006:0240, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0751 га, до розгляду справи по суті. 26 грудня 2017 року державним реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради Поляковим М.О. прийнято рішення про державну реєстрацію обтяження №38960704 та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2018 року у справі №522/18388/17 заяву заступника прокурора Одеської області про забезпечення позову задоволено та: заборонено державним реєстраторам, суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав проводити будь-які реєстраційні дії, у тому числі реєстрацію права власності на будь-які об`єкти нерухомого майна на земельні ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради вчиняти дії щодо реєстрації будь-якої дозвільної документації (повідомлень про початок виконання будівельних робіт, дозволів на виконання будівельних робіт, декларацій про готовність об`єкта до експлуатації тощо) щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням корпусів, дробів та літер.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року у справі №522/18388/17 скасовано заходи забезпечення позову, які накладені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/18388/17 від 07 березня 2018 року, а саме скасовано заборону державним реєстраторам, суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав проводити будь-які реєстраційні дії, у тому числі реєстрацію права власності на будь-які об`єкти нерухомого майна на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та заборону Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради вчиняти дії щодо реєстрації будь-якої дозвільної документації (повідомлень про початок виконання будівельних робіт, дозволів на виконання будівельних робіт, декларацій про готовність об`єкта до експлуатації тощо) щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням корпусів, дробів та літер.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року у справі №522/18388/17 у задоволенні позову заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки відмовлено у повному обсязі.

Під час підготовки апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року у справі №522/18388/17 уповноваженій особі Одеської міської ради із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 04 лютого 2020 року рішенням державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. припинено обтяження, а саме арешт нерухомого майна, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року у справі №522/18388/17, на підставі «рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року у справі №2/522/2493/18».

За результатами пошуку вказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року у справі №2/522/2493/18, яке послугувало підставою для припинення обтяження, у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також відомостей щодо нього на офіційному веб-сайті «Судова влада України», встановлено, що справа за відповідним номером у Приморському районному суді м. Одеси не розглядалась. Приморський районний суд м. Одеси листом від 25 листопада 2024 року №1/141/2024 повідомив, що відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду Д-3 рішення Приморського районного суду від 21 листопада 2019 року у справі №2/522/2493/18, яким припинено обтяження земельної ділянки за кадастровим номером: :54:006:0240 за адресою: АДРЕСА_1 , судом не приймалось та не знайдено. Крім того, копія зазначеного судового рішення, на підставі якого припинено арешт земельної ділянки, в матеріалах реєстраційної справи №01 щодо зазначеної земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що після прийняття державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Міюц С.О. рішення від 04 лютого 2020 року №50962084 про державну реєстрацію припинення обтяження на підставі неіснуючого, відповідно підробленого рішення суду, 10 квітня 2020 року державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікіним Д.В. прийнято рішення №51968939 про закриття розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :54:006:0240, у зв`язку із її поділом, внаслідок якого утворено 2 земельні ділянки: земельна ділянка з кадастровим номером: :54:006:0366, площею 0,0042 га, (адреса не зазначено), власник - ОСОБА_1 ; земельна ділянка з кадастровим номером: :54:006:0367, площею 0,0709 га (адреса не зазначено), власник - ОСОБА_1 .

Заявник зазначає, що всупереч наявного арешту земельної ділянки та заборони суб`єктам державної реєстрації здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо такої земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внаслідок неправомірних дій на підставі неіснуючого, відповідно підробленого рішення суду арешт нерухомого майно на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :54:006:0240, припинено, що дало змогу ОСОБА_1 здійснити поділ земельної ділянки та закрити розділ, відкритий у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки за кадастровим номером: :54:006:0240, яка є предметом спору у справі №522/18388/17.

Заявник звернув увагу на послідовні неправомірні дії відповідачки у справі з метою унеможливлення виконання рішення суду у даній справі у випадку ухвалення такого рішення на користь Одеської міської ради.

Заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком подальше відчуження спірної земельної ділянки, а також розпорядження даною земельною ділянкою чи її об`єднанням/поділу, що може призвести до чергового порушення прав Одеської міської ради на захист свого права власності щодо земельної ділянки, а також ще раз створити ситуацію, в якій Одеська міська рада буде вимушена звернутись до суду вже до нового власника такої земельної ділянки, що є неприпустимим, враховуючи, що судові спори щодо зазначеної земельної ділянки тривають з 2008 року.

Враховуючи вищевикладене, Одеська міська рада вважає, що існування передбачених законом підстав для забезпечення позову нею доведено, у зв`язку із чим заява про забезпечення позову підлягає задоволенню. Поряд з цим, вищезазначені заходи забезпечення позову є абсолютно співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки така співмірність передбачає розумне співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких Одеська міська рада звертається до суду.

Крім того, Одеська міська рада зазначила, що 04 липня 2025 року звернулась до Приморської окружної прокуратури м. Одеси із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом підробки рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року у справі №2/522/2493/18, на підставі якого припинено обтяження земельної ділянки за кадастровим номером: :54:006:0240, за адресою: АДРЕСА_1 , накладене на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2017 року у справі №522/18388/17, а також вчинення незаконних дій із майном, на яке накладено арешт, а саме поділу земельної ділянки за кадастровим номером: :54:006:0240 за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якого утворено дві земельні ділянки - земельна ділянка з кадастровим номером: :54:006:0366, площею 0,0042 га, та земельна ділянка з кадастровим номером: :54:006:0367, площею 0,0709 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Заява про забезпечення позову надійшла до Одеського апеляційного суду 04 липня 2025 року.

Проте суддя-учасник колегії Комлева О.С. з 23 червня по 15 липня 2025 року у перебувала у відпустці, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Враховуючи вказані обставини заява про забезпечення позову розглядається 16 липня 2025 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п.п. 1, 2, 4, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі N 753/22860/17.

Колегією суддів встановлено, що предметом розгляду у даній справі є витребування на користь Одеської міської ради земельної ділянки загальною площею 0,0751 га., розташованої по Фонтанській дорозі, 95/3-а у м. Одесі за кадастровим номером: :54:006:0240.

Доводи скаржника щодо поділу об`єкту нерухомого майна, що фактично є предметом спору, на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :54:006:0366, площею 0,0042 га та :54:006:0367, площею 0,0709 га підтверджується наданими заявником інформаційними довідками №434166453 від 04 липня 2025 року, №434127452 від 04 липня 2025 року та №434127744 від 04 липня 2025 року.

Колегія суддів враховує, що співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, вищенаведені доводи заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження, тому колегія суддів вважає, що вказані в заяві способи забезпечення позову, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, у зв`язку з чим вжиті судом заходи забезпечення позову будуть спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Так, враховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, про задоволення заяви Одеської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки задовольнити шляхом: накладення арешту на об`єкти нерухомого майна: земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0366, площею 0,0042 га; земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0367, площею 0,0709 га.; заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкти нерухомого майна: земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0366, площею 0,0042 га; земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0367, площею 0,0709 га., оскільки вжиття наведених видів забезпечення позову забезпечить можливість виконання судового рішення (у випадку задоволення позову) та убезпечить від повторного звернення міської ради чи прокурора за судовим захистом.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 , 356 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву Одеської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки задовольнити.

Накласти арешт на об`єкти нерухомого майна:

- земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0366, площею 0,0042га;

- земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0367, площею 0,0709га.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкти нерухомого майна: земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0366, площею 0,0042 га; земельну ділянку з кадастровим номером: :54:006:0367, площею 0,0709 га.

Копію ухвали про забезпечення позову направити заявнику та відповідним державним та іншим органам для вжиття заходів щодо негайного виконання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її ухвалення та виконується негайно, в порядку встановленому для виконання судових рішень, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева