Справа № 353/514/25
Провадження № 2/353/387/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилів Х.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітами,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 1/4 частину житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та на 3/4 частки цього ж будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що станом на 01.07.1990 року в господарстві (тип двору колгоспний) за адресою: АДРЕСА_1 проживали її батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та їм на праві власності належало вищевказане домоволодіння за вищевказаною адресою (по 1/2 частці кожному).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_4 . Після їх смерті відкрилася спадщина на все належне їм на день смерті майно. За життя батьки заповіли їй все своє майно. Вона являється спадкоємницею після смерті батьків (сестра ОСОБА_2 жодних претензій щодо спадкування нею майна батьків немає) і бажає оформити спадшщну на своє ім`я в порядку спадкування за заповітом.

Однак, у нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітами, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, що позбавляє її можливості оформити спадщину.

У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та на 3/4 частки цього ж будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 .

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак у позовній заяві просила підготовче судове та розгляд справи по суті проводити у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак 14.07.2025 року на електронну адресу суду надіслала заяву (а.с. 56), в якій позов визнала, просила його задовольнити та справу розглянути у її відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 4 Петрівської сільської ради Тлумцького району Івано-Франківської області, виданої Петрівським стростинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 78 від 21.05.2025 року (а.с. 12), станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_3 (батько позивача), ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був головою двору, дружиною ОСОБА_4 (мати позивача), ІНФОРМАЦІЯ_4 , значився житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який побудований до 05.08.1992 року і числився як колгоспний двір. Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 29.08.2024 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у 1971 році (а.с. 4-6, 8, 9).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, ОСОБА_3 (батько позивача), ОСОБА_4 (мати позивача), в рівних долях (по 1/2 частині кожному) належало майно колгоспного двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 (батько позивача) та ОСОБА_5 (мати позивача) з 21.02.1951 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 20) і ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилася дочка ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (батько позивача), а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (мати позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 15, 16).Ще за життя ОСОБА_3 (батько позивача) посвідчив заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів дочці ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується копією заповіту від 27.12.2004 року, зареєстрованим за № 98 (а.с. 13). Такаож ще за життя ОСОБА_4 (мати позивача) посвідчила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті з рухомого і нерухомого майна і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується копією заповіту від 01.03.2013 року, зареєстрованим за № 7 (а.с. 14).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3 (батько позивача) вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Нормами частини першої статті 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Після смерті ОСОБА_3 (батько позивача) позивач ОСОБА_1 прийняла та частково оформила спадщину за заповітом (а.с. 19). Мати позивача ОСОБА_4 на момент смерті батька являвся пенсіонером по віку, а тому набула права на обов`язкову частку у спадщині.

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 92/13 від 22.05.2013 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_3 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_4 (мати позивача) є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування відповідно за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_3 (батько позивача), які прийняли спадщину. Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 34-45). 28.05.2013 року позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 40) на земельну частку (пай) та майновий пай, які не є предметом розгляду даного позову.

Після смерті ОСОБА_4 (мати позивача) ОСОБА_1 (позивач) прийняла спадщину за заповітом, так як в шестимісячний термін, а саме 22.08.2014 року, звернулася до Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області із заявою про прийняття спадщини (а.с. 47).

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 166/2014 від 22.08.2014 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_4 (мати позивача), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом, яка прийняла та частково оформила спадщину (а.с. 49 зворот, 50. Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 47-54).

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на відповідні частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , яка в свою чергу успадкувала частку даного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 (обов`язкова частка), а разом в цілому на домоволодіння.

В нотаріальному порядку позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у належні їй частках вищевказаного домоволодіння після смерті батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності спадкодавців на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 303/02-31 від 20.05.2025 року (а.с. 17) та № 304/02-31 від 20.05.2025 року (а.с. 18).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітами після смерті батьків.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується.

На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1223, 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителькою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі: на 1/4 частку цього домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та на 3/4 частки цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. ЛУЩАК