Справа № 166/150/25
Провадження № 2/161/2083/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участю секретаря Мельник А.В.

представника позивача - Муравського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

І.Короткий зміст позовних вимог

27.01.2025 ТзОВ «Коллект Центр» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 17.09.2021 ТзОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір №3654953, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 10 000 грн., а позичальник зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування ним, однак не виконала своїх зобов`язань належним чином.

Право вимоги за цим кредитним договором перейшло від ТзОВ «Мілоан» до ТзОВ «Вердикт Капітал» (на підставі договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021), а потім до - ТзОВ «Коллект Центр» (на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023).

Заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 44 450 грн., з них: 10 000 грн. - тіло кредиту, 32 550 грн. - проценти за користування кредитом, 1 900 грн. - комісія.

Позивач просив суд стягнути з відповідачки вказану заборгованість, а також покласти на неї судові витрати.

ІІ.Стислий виклад позиції відповідача

01.04.2025 відповідачка подала відзив на позовну заяву, який мотивувала тим, що 17.09.2021 невстановлена особа незаконно використала її персональні дані та оформила кредитні зобов`язання від її імені. Про факт оформлення на її ім`я кредиту дізналася коли отримала позовну заяву ТзОВ «Коллект Центр», після чого відразу звернулася в поліцію.

08.02.2025 по даному факту Луцьким РУП ГУНП у Волинській області в ЄРДР було зареєстроване кримінальне провадження за №0000106, в якому її, ОСОБА_1 , було визнано потерпілою.

Відповідачка кредитних договорів з ТзОВ «Мілоан» не укладала (в розділі 10 спірного кредитного договору зазначений не її номер телефону та електронна адреса), грошових коштів за договором про споживчий кредит №3654953 від 17.09.2021 не отримувала (вказані кошти отримала зовсім інша особа), рахунків в АТ «Таскомбанк» ніколи не мала і не була клієнтом цього банку.

Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ш.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 26.02.2025 позовну заяву залишено без руху.

05.03.2025 позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалами суду від 15.04.2025 та від 02.06.2025 у АТ «Таскомбанк» та ТзОВ «ФК «Елаєнс» витребувано докази.

24.06.2025 представник позивача Ткаченко М.М. через систему «Електронний суд» подала клопотання про заміну неналежного відповідача та передачу справи за підсудністю. Ухвалою суду від 25.06.2025 в задоволенні цього клопотання відмовлено.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

02.07.2025 суд проголосив скорочене рішення по суті спору.

ІV.Фактичні обставини справи

Позивач ствердив, що 17.09.2021 ТзОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_2 уклали договір про споживчий кредит №3654953 (том 1, а.с. 21-25) з такими основними умовами кредитування:

- сума кредиту - 10 000 грн. (п. 1.2);

- строк кредитування - 15 днів з 17.09.2021 (п. 1.3);

- термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 02.10.2021 (п. 1.4);

- комісія за надання кредиту - 1 900 грн., яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1);

- проценти за користування кредитом: 2 550 грн., які нараховуються за ставкою 1,7 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2);

- стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.6).

Згідно з п. 6.1 кредитного договору останній укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно з п. 6.2 кредитного договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням (sms) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у sms-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки sms-повідомлення для позичальника визначено у Правилах). Після укладення кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника.

Згідно з п. 3.1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язаний на умовах, передбачених п. 2.1 договору, в сумі, що передбачена п. 1.2 договору, надати позичальнику кредит в порядку, визначеному в договорі.

Згідно з п. 2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.

Позивач ствердив, що невід`ємною частиною кредитного договору (п.п. 5.1, 6.3) є Правила надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - Правила, том 1, а.с. 28-31)

Відповідно до п. 2 Правил Картковий рахунок - належний заявнику/позичальнику рахунок в установі банку, для використання якого емітована платіжна картка.

17.09.2021 ТзОВ «Мілоан» через ТзОВ «ФК «Елаєнс» перерахувало грошові кошти в суми 10 000 грн. на картку № НОМЕР_1 хх хххх 8636, емітовану в Таскомбанку (довідка від 12.12.2024, том 1, а.с. 33).

Станом на 05.05.2025 ОСОБА_1 рахунки в АТ «Таскомбанк» не відкривалися, банківська платіжна картка № НОМЕР_1 хх ххх 8636 не видавалася, платежу від 17.09.2021 на суму 10 000 грн. за дорученням ТзОВ «Мілоан» не знайдено (відповідь АТ «Таскомбанк» на запит суду №17475/47.7 від 08.05.2025, том 1, а.с. 225).

Власником рахунку № НОМЕР_2 в АТ «Таскомбанк», для використання якого була емітована банківська платіжна картка № НОМЕР_1 хх ххх 8636 (повний номер картки НОМЕР_3 ), є ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ). Саме на цей рахунок був зарахований грошовий переказ від ТзОВ «Мілоан» в сумі 10 000 грн. (відповідь АТ «Таскомбанк» на запит суду №3513/47.7 від 13.06.2025, том 2, а.с. 26, виписка з рахунку, том 2, а.с. 27-30).

08.02.2025 за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за фактом того, що 17.09.2021 невстановлена особа, перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, з метою особистого збагачення, незаконно використала особисті дані ОСОБА_1 , оформивши кредитні зобов`язання від імені останньої, чим порушила недоторканість її приватного життя (кримінальне провадження №0000106, витяг з ЄРДР від 08.02.2025, том 1, а.с. 195).

15.12.2021 ТзОВ «Мілоан» (клієнт) та ТзОВ «Вердикт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу №15/12-2021-22 (том 1, а.с. 38-43), на підставі якого, за твердженням позивача, до фактора перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит №3654953 від 17.09.2021.

10.01.2023 ТзОВ «Вердикт Капітал» (клієнт) та ТзОВ «Коллект Центр» (фактор) уклали договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 (том 1, а.с. 44-50), на підставі якого, за твердженням позивача, до фактора перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит №3654953 від 17.09.2021.

За розрахунком позивача, заявлена до стягнення заборгованість позичальника за кредитним договором становить 44 450 грн., з них: 10 000 грн. - тіло кредиту, 32 550 грн. - проценти за користування кредитом, нараховані станом на дату відступлення права вимоги, 1 900 грн. - комісія (дані позовної заяви, том 1, а.с. 1-5, розрахунок заборгованості, том 1, а.с. 34-37).

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.п. 11, 21, 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи; ідентифікаційні дані особи - набір даних, які дають змогу встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; ідентифікація особи - процес використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті якого забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або уповноваженого представника юридичної особи та перевірка належності особі таких даних.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

Звернувшись до суду з цим позовом, ТзОВ «Коллект Центр» доводило, що набуло на підставі договору факторингу право вимоги за кредитним договором, укладеним за допомогою інформаційно-комунікаційної системи між ТзОВ «Мілоан», як первісним кредитором (кредитодавцем), та ОСОБА_1 , як боржником (позичальником).

Насамперед суд зауважує, що ТзОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір з ОСОБА_4 , тоді як позовні вимоги заявлено до ОСОБА_5 . Кредитний договір зі сторони позичальника був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, з використанням персональних даних ОСОБА_1 , зокрема реєстраційного номеру облікової картки платника податків, серії та номеру паспорта, фінансового номеру телефону тощо. Відмінності в написанні прізвища позичальника в сукупності з фактичними обставинами справи, зокрема ініціюванням відповідачкою кримінального провадження за фактом неправомірних шахрайських дій з використанням її персональних даних, правовою позицією відповідачки, яка категорично заперечила факт укладення кредитного договору, свідчать про те, що ТзОВ «Мілоан», як первинний кредитор, не забезпечило належної ідентифікації особи позичальника, його ділова поведінка не відповідала критеріям обачності та розсудливості (з точки зору розумної сторонньої людини). Дану розбіжність неможливо пояснити якимось технічним недоліком, адже кредитний договір укладався у сфері електронної комерції.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц).

Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач повинен був довести обставину надання кредиту відповідачці.

За умовами кредитного договору кредит повинен був надаватися шляхом переказу на картковий рахунок, належний позичальнику (для використання якого емітована платіжна картка).

За результатами витребування доказів судом було з`ясовано, що грошові кошти за кредитним договором (тіло кредиту) на рахунок відповідачки не надходили. Такі кошти були переказані первісним кредитором на користь іншої особи. Ця обставина опосередковано визнається і самим позивачем, який заявив клопотання про заміну відповідача та передачу справи запідсудністю, том-2, а.с. 36-39).

Отже, суд вважає, що позивач не довів виконання зобов`язання первісного кредитора щодо переказу грошових коштів на рахунок відповідачки (обставину надання їй кредиту). Відтак, підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту та відповідно за похідними нарахуваннями (процентами за користування кредитом, комісією) відсутні.

Отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

VI.Судові витрати

Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати по справі - залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306; код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне рішення суду складено - 07.07.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін