Справа № 386/1247/25
Провадження № 2-о/386/35/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 липня 2025 року селище Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області Гут Ю. О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні малолітньої дитини

встановив:

ОСОБА_1 16.07.2025 звернулась до суду з заявою про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні малолітньої дитини, в якій просить встановити факт самостійного виховання та перебування на його утриманні малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009, №2 роз`яснюється, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Із поданої заяви вбачається, що заявник просить встановити вказаний факт, для оформлення документів для соціальної допомоги на дитину , яка виховується тільки ним, а також для реалізації його прав, передбачених законодавством як особи, яка самостійно виховує дитину, зокрема, прав, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію і для можливості перетину кордону в разі необхідності, оскільки від його встановлення залежить виникнення його особистих прав та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав та з метою захисту прав та інтересів дітей та прав заявника як батька.

Відповідно до п.п. 1 - 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

В порушення зазначеного положення заявником не зазначено, якими доказами підтверджується необхідність встановлення даного факту саме в судовому порядку, для пред`явлення до якого державного органу необхідно встановлення зазначеного факту та до повноважень яких осіб входить оцінка зазначеного факту і вирішення питань щодо прав та обов`язків заявника з врахуванням факту, який він просить встановити.

Так, суд звертає увагу, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 294 ЦПК України).

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Всупереч ч. 4 ст. 294 ЦПК України заявником заінтересованою особою зазначено Орган опіки та піклування Голованівської селищної ради без будь-якого обгрунтування підстав для залучення даного державного органу до участі в справі, при тому що заява обгрунтована наявністю підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, звернення до соціальних служб для оформлення документів для соціальної допомоги на дитину, яка виховується ним, але в заяві взагалі не обгрунтовано якими органами такі підстави підлягає до врахування та надання заявнику відстрочки від призову та оформлення соціальної допомоги, тобто з метою звернення до якого саме органу виникла необхідність встановлення даного факту та не залучено дані органи в якості заінтересованої особи.

Тому заявнику необхідно усунути вищевказані недоліки поданої заяви, а саме надати до суду нову редакцію поданої заяви відповідно до кількості учасників судового розгляду, в якій вказати, якими доказами підтверджується необхідність встановлення даного факту в судовому порядку та неможливість захисту прав заявника в позасудовому порядку, зазначити, з метою звернення до яких саме органів виникла необхідність встановлення даного факту та підстави залучення вказаних заінтересованих осіб до участі в справі, та обгрунтувати відсутність інших осіб, на права та обов`язки яких може вплинути задоволення поданої заяви.

Усі дані про заінтересовану особу повинні відповідати вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Також суд зазначає, що до заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Заявником залучено до участі у справі не всіх заінтересованих осіб.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказується, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема з`ясувати, які фізичні особи чи організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявнику та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Крім того, заявником надано до матеріалів позову копію заочного рішення суду від 31.10.2023 без відмітки про набрання чинності даного рішення.

Також, із позову вбачається, що у провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться справа №243/5070/25 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , матері дитини, відносно якої заявник просить встановити факт, однак на підтверджують вказаних обставин не надав жодного доказу.

Таким чином, заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 318 цього Кодексу.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Слід зазначити, що зазначені в ухвалі суду недоліки поданої заяви не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Отже, заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку на усунення викладених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене, залишення даної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні малолітньої дитини, залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання останнім копії ухвали суду.

Роз`яснити заявнику, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута останній, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Копію ухвали суду надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Гут Ю. О.