№ 2/183/2529/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року місто Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участі секретаря судового засідання Зозулі В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Самарівської міської ради, третя особа: Перша Самарівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування, суд

у с т а н о в и в :

30 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Самарівського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що позивач ОСОБА_1 проживала однією сім?єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 76,1 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., гаражу літ. «Б», літньої кухні -сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», колодязя літ. «К», зливної ями літ. «Я» споруд № 1-3, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт, згідно якого заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 належала частина будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 був живий її син ОСОБА_2 , який був непрацездатним, оскільки мав інвалідність з дитинства, а отже мав право на обов?язкову долю спадкового майна, яка, відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, має складати частину спадкового будинку. Позивач ОСОБА_1 перед смертю спадкодавця ОСОБА_3 стала опікуном її сина ОСОБА_2 і прийняла на себе всі обов`язки його матері ОСОБА_3 після її смерті. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер і ОСОБА_2 . Родичів він не мав, і єдиним його опікуном була позивач ОСОБА_1 . Позивач зазначає про те, що з моменту смерті матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 вона забрала його до себе і він проживав з нею однією сім?єю з 22 жовтня 2008 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак не оформила належним чином своїх спадкових прав через відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадковий будинок. ОСОБА_2 , оскільки був недієздатним, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері не звертався.

Відповідачем Новомосковською міською радою відзиву на позов не подано, до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без їх участі.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року відкрите провадження у справі, визначено розглядати справу у загальному позовному проваджені, призначене підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року зобов`язано Першу самарівську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати суду копії спадкових справ, що відкриті після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 27 травня 2025 року прийнятий уточнений позов ОСОБА_1 до Самарівської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, та закрите підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Самарівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у своїй заяві просили розглянути справу за відсутності їхнього представника.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25 лютого 2000 року, виданого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко Г.В.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25 січня 2008 року серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з копії спадкової справи, наданої суду Першою Самарівською державною нотаріальною конторою, після його смерті спадкоємцем 1/2 частини його майна, а саме будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , яка звернулась із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримувала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13 серпня 2008 року серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з копії спадкової справи, наданої суду Першою Самарівською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_3 залишила заповіт від 10 квітня 2008 року, згідно якого вона заповіла усе своє майно ОСОБА_1 , яка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але своїх спадкових прав належним чином не оформлювала та свідоцтва про право на спадщину не отримувала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 16 січня 2024 року серії НОМЕР_3

Як вбачається з копії спадкової справи, наданої суду Першою Самарівською державною нотаріальною конторою, після його смерті до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулась позивач ОСОБА_1 . Однак отримала постанову від 18 липня 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії через те, що нотаріусу не було надано доказів, що підтверджують факт спільного проживання позивача разом зі спадкодавцем протягом терміну, який становить не менше ніж п?ять років.

Відповідно до довідки МСЕК від 17 листопада 1975 року серії И-73 № 399308 ОСОБА_2 мав ІІ групу інвалідності з дитинства. Інвалідність надано безстроково.

Рішенням Виконавчого комітету Новомосковської ради депутатів № 935 від 22.10.2008 року ОСОБА_3 звільнена від обов?язків опікуна над недієздатним сином ОСОБА_2 у зв?язку зі смертю опікуна.

Цим же рішенням опікуном над недієздатним інвалідом з дитинства ІІ групи ОСОБА_2 призначено ОСОБА_1

З акту від 23 липня 2024 року, складеного головою квартального комітету №18, вбачається, що ОСОБА_1 смерті ОСОБА_3 дійсно увесь час доглядала за ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , який був власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 його частини є його дружина ОСОБА_3 , яка у свою чергу склала заповіт на все своє майно, на ім?я позивача ОСОБА_1 . Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла.

На момент смерті ОСОБА_3 був живий її син ОСОБА_2 , який був інвалідом з дитинства ІІ групи, що був визнаний недієздатним, опікуном якого до дня своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 була мати ОСОБА_3 , а з 22.10.2008 року опікуном над недієздатним ОСОБА_2 було призначено позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ч. 4 ст 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу

Таким чином ОСОБА_2 прийняв після смерті своєї матері ОСОБА_3 1/4 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1264 ЦК України - У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

З рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів № 935 від 22.10.2008 року, а також акту голови квартального комітету № 18 від 23 липня 2024 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 опікувалась над недієздатним ОСОБА_2 , який жив разом з нею однією сім?єю з жовтня 2008 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто протягом більше ніж п`ятнадцяти років.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у тому числі, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Як зазначає позивач у позові та підтверджується матеріалами справи, з 22 жовтня 2008 року по 13 січня 2024 року вона постійно проживала разом ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже вважається такою, що прийняла її. Факт відмови від прийняття спадщини позивачем протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, судом не встановлений.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналіз зазначених норм закону, з урахуванням встановленого в судовому засіданні факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 на законних підставах набула право власності на 1/2 частину вищевказаного будинку, а тому до позивача, який є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 та за законом після смерті ОСОБА_2 на зазначене майно, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набули спадкодавці.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Самарівської міської ради, третя особа: Перша Самарівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 15 років, у тому числі і на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 76,1 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., гаражу літ. «Б», літньої кухні -сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», колодязя літ. «К», зливної ями літ. «Я» споруд № 1-3, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 76,1 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., гаражу літ. «Б», літньої кухні -сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», колодязя літ. «К», зливної ями літ. «Я» споруд № 1-3, в порядку спадкування за законом, як спадкоємця четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Самарівська міська рада (, адреса місцезнаходження: вулиця Гетьманська, будинок 14, м. Самар, Дніпропетровська область, 51200).

Третя особа: Перша Самарівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області (, адреса місцезнаходження: вулиця Гетьманська, буд. 22, м.Самар, Дніпропетровської області, 51200)

Суддя І.Г.Дубовенко