Справа № 128/2672/17
Провадження 6/127/134/25
У Х В А Л А

16 липня 2025 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.,

з участю секретаря Сунько Я.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук Валентин Васильович про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

заява зареєстрована судом 08.05.2025 року і мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2018 року № 128/2672/17 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договорами позики від 31.12.2012 року, 20.12.2013 року в розмірі 118 000 доларів США, що станом на 05.10.2017 року становить еквівалент 3 163 438, 99 грн., а також суму боргу за договором позики від 26.09.2017 року в розмірі 23 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договорами позики від 25.03.2011, 26.09.2017 року в розмірі 112 000 доларів США, що станом на 05.10.2017 року становить еквівалент 3 002 586,16 грн.

Рішення суду у справі № 128/2672/17 набуло чинності. Був виписаний та виданий виконавчий лист, на підставі якого 13.11.2023 року приватний виконавець Собчук В.В. відкрив виконавче провадження № 73317746 про стягнення боргу з ОСОБА_5 .

Боржник ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями його майна є діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що заявник дізнався з листа приватного нотаріуса Нідзельської І.Є. від 30.04.2025 року.

Зазначаючи правовою підставою даної заяви ст. 442 ЦПК України, ст. 15 ч. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 просив замінити боржника ОСОБА_5 на його спадкоємців ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та видати новий виконавчий лист у справі № 128/2672/17 у зв`язку із смертю боржника.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Чайка Р.С. заяву підтримав за викладених обставин. Суду пояснив, що правонаступники ОСОБА_5 його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті батька, тому вони є правонаступниками боржника ОСОБА_5 у виконавчому провадженні про стягнення боргу на користь ОСОБА_1 . Про прийняття спадщини він дізнався із листа приватного нотаріуса від 30.04.2025 року, адресованого приватному виконавцю, і 19.05.2025 року подав заяву про зупинення виконавчого провадження до заміни боржника правонаступником. Визнав, що вимоги до спадкоємців боржника пред`явлені у виді даної заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні. Нотаріусу та самим спадкоємцям вимогу кредитора щодо погашення заборгованості ОСОБА_1 не надсилав.

В судовому засіданні представник заінтересованих осіб адвокат Непийвода К.В. просила відмовити в задоволенні заяви. Суду пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті батька, звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак, спадкових прав не оформили і відповідні свідоцтва не отримали. Про смерть ОСОБА_5 ОСОБА_1 було відомо одразу через спільних друзів та знайомих. Наголосила, що протягом строку, визначеного ст. 1281 ЦК України кредитор не звернувся у встановленому законом порядку до спадкоємців боржника із вимогою, хоча знав, що спадщину вони прийняли. Зауважила, що ОСОБА_1 отримав заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 17.10.2024 року (т. 1 а.с. 230), в якій спадкоємці вказали, що 11.09.2024 року прийняли спадщину після смерті батька. До матеріалів справи була надана довідка нотаріуса від 17.10.2024 року про коло спадкоємців, з якою представник ОСОБА_1 також був ознайомлений (а.с. 14 т. 2). Однак, протягом визначеного законом шестимісячного строку ОСОБА_1 не вчинив жодних активних дій на пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Строк на пред`явлення вимоги закінчився в квітні 2025 року і стягувач втратив право вимоги, в зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити. Крім того, ЦПК не передбачено видачу нового виконавчого листа в разі заміни сторони у виконавчому провадженні.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 . Підтримали пояснення адвоката Непийводи К.В. Додали, що після смерті батька ні усних, ні письмових вимог про погашення боргу ОСОБА_6 не пред`являв.

Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В.В. в судове засідання 16.07.2025 року не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України неявка учасника справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2018 року № 128/2672/17 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу був задоволений. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договорами позики від 31.12.2012 року, 20.12.2013 року в розмірі 118 000 доларів США, що станом на 05.10.2017 року становить еквівалент 3 163 438, 99 грн., а також суму боргу за договором позики від 26.09.2017 року в розмірі 23 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму боргу за договорами позики від 25.03.2011, 26.09.2017 року в розмірі 112 000 доларів США, що станом на 05.10.2017 року становить еквівалент 3 002 586,16 грн.

Рішення суду набуло чинності 26.06.2018 року.

На підставі вказаного судового рішення та заяв позивачів були виписані та 07.08.2018 року видані виконавчі листи, які пред`явлені до примусового виконання (т.1 а.с. 158).

Постановою від 13.11.2023 року приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В.В. відкрив виконавче провадження № 73317746, де стягувачем є ОСОБА_1 .

Станом на день звернення до суду із даною заявою рішення суду № 128/2672/17 перебуває на примусовому виконанні, яке наразі зупинене за заявою ОСОБА_1 від 19.05.2025 року в зв`язку з розглядом заяви про заміну боржника правонаступниками.

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_5 помер.

На підставі заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 приватним нотаріусом ВМНО Нідзельською І.Є. заведено спадкову справу № 67/2024.

Згідно довідки, виданої 17.10.2024 року приватним нотаріусом ВРНО Нідзельською І.Є., спадкоємцями майна ОСОБА_5 за заповітом в рівних частках (по 1/2) є його діти - донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 (а.с. 14 т. 2).

Дана довідка залучена до матеріалів справи і була досліджена в судовому засіданні з участю представників сторін, в тому числі представника стягувача ОСОБА_1 адвоката Сувалова В.О. при розгляді заяви спадкоємців про перегляд рішення від 16.05.2018 року за нововиявленими обставинами.

Так, 25.09.2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як спадкоємці боржника ОСОБА_5 звернулись до суду із заявою про перегляд рішення від 16.05.2018 року за нововиявленими обставинами (а.с. 183-186 т. 1), в якій повідомили, що 11.09.2024 року прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подання нотаріусу відповідних заяв.

Заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 особисто отримав 17.10.2024 року (а.с. 230 т.1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.01.2025 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.05.2018 року у справі № 128/2672/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Таким чином, в обраний спосіб спадкоємці повідомили кредитора спадкодавця про відкриття спадщини і про те, що вони спадкують майно, обтяжене правами кредиторів і саме 17.10.2024 року ОСОБА_1 особисто дізнався про прийняття спадщини.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон про виконавче провадження) виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особи).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи та може мати місце на будь-якій стадії судового провадження.

Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Підставою процесуального правонаступництва (заміни сторони виконавчого провадження) є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 753/4490/20 (провадження № 61-503св21), на які посилається заявниця у касаційній скарзі, у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 рокуу справі № 2-85/11(провадження № 61-14892св23), від 21 лютого 2024 року у справі № 761/13847/15-ц(провадження № 61-3862св23), від 14 лютого 2024 рокуу справі № 2604/3166/2012(провадження № 61-7273св23) та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Обов`язок спадкоємців погасити борги спадкодавця входить до складу спадщини в силу ст. 1218 ЦК України і за умов, визначених ст. 1282 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ч. 1 ст. 1282 ЦК України).

Статтею 1281 ЦК України визначено: спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Велика Палата ВС неодноразово звертала увагу на те, що оскільки зі смертю боржника його грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 дізнався про прийняття спадщини із заяви спадкоємців про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, яку він особисто отримав 17.10.2024 року (т. 1 а.с. 230).

28.10.2024 року судом зареєстровані письмові заперечення ОСОБА_1 на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (т.2 а.с. 1).

Однак, на виконання вимог ч. 3 ст. 1281 ЦК України ОСОБА_1 не вчинив жодних активних дій і не пред`явив вимоги до спадкоємців ОСОБА_5 протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини, що також сторони визнали в судовому засіданні, а пред`явив таку вимогу у формі заяви про заміну сторони виконавчого провадження лише 08.05.2025 року.

У пункті 117 постанови від 11.10.2023 року у справі № 523/2357/20 Велика Палата Верховного Суду вказала, що звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку ст. 1281 ЦК України.

У пунктах 99-100, 111, 113-114, 117, 158 - 161 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду нагадала її попередній висновок про те, що кредитор може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника (зокрема і заяву про процесуальне правонаступництво чи про заміну сторони виконавчого провадження) лише у межах строків, встановлених статтею 1281 ЦК України.

Таким чином, стягувач ОСОБА_1 , достовірно знаючи про коло спадкоємців і про прийняття ними спадщини після смерті боржника ОСОБА_5 , не пред`явив до них вимог щодо погашення заборгованості у шестимісячний строк і втратив право такої вимоги, в зв`язку з чим заява про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Заперечення представника ОСОБА_7 і твердження, що ОСОБА_1 дізнався про коло спадкоємців лише 30.04.2025 року є безпідставним і спростовується наведеними доказами.

Крім того, законом не передбачена видача нового виконавчого листа в зв`язку зі смертю боржника, тому в задоволенні цієї вимоги також слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 55, 442 ЦПК України, ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

у х в а л и в :

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук Валентин Васильович про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали відповідно до вимог ст.ст. 384, 385 ЦПК України.

Повну ухвалу складено 21 липня 2025 року.

Суддя: