ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року

м. Київ

справа № 453/1376/21

провадження № 61-4048св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,
учасники справи:

позивач - Славська селищна рада Стрийського району Львівської області,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

треті особи: державний кадастровий реєстратор відділу у Сколівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Стрийська районна державна адміністрація,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_12 , ОСОБА_15 в інтересах яких діє представник ОСОБА_17 ; Головного управління Держгеокадастру у Львівській області; ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_18 , на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року у складі судді Брони А. Л. та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року Славська селищна рада Стрийського району Львівської області звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Львівській області), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , треті особи: Державний кадастровий реєстратор відділу у Сколівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Стрийська районна державна адміністрація, про визнання недійсними та скасування наказів, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Позовну заяву Славська селищна рада Стрийського району Львівської області обґрунтувала тим, що відповідно до Закону України від 05 лютого 2015 року «Про добровільне об`єднання територіальних громад» у 2017 році створено Славську об`єднану територіальну громаду Львівської області (далі - Славська ОТГ) з адміністративним центром у селищі Славське. На підставі постанови Центральної виборчої комісії України від 18 серпня 2017 року № 164, 29 жовтня 2017 року проведено вибори депутатів Славської селищної ради Славської ОТГ та Славського селищного голови Славської ОТГ, в результаті чого сформовано органи місцевого самоврядування Славської ОТГ. В межі Славської ОТГ увійшли території, на які поширювалась юрисдикція місцевих рад територіальних громад, що увійшли у Славську ОТГ. Зокрема, до її складу увійшли території, на які поширювалася юрисдикція: Славської селищної ради (селище Славське, село Грабовець); Волосянківської сільської ради (села Волосянка, Хащованя та Ялинкувате); Либохорівської сільської ради (село Либохора); Нижньорожанківської сільської ради (села Нижня Рожанка та Верхня Рожанка). Відповідно до статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою, а юридична особа, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 цього Закону територія об`єднаної територіальної громади має бути нерозривною, межі об`єднаної територіальної громади визначаються по зовнішніх межах юрисдикції рад територіальних громад, що об`єдналися. Відповідно до Указу Президента України від 15 жовтня 2020 року № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» та постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» всі земельні ділянки сільськогосподарського призначення в межах території об`єднаної територіальної громади підлягають передачі з державної власності у комунальну власність відповідної об`єднаної територіальної громади. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру, починаючи з 01 лютого 2018 року, доручено забезпечити: формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України (далі - ЗК України); передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок; здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Вказувала, що згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення питань регулювання земельних відносин, надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності.

Стверджувала, що відповідно до вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, здійснення Держгеокадастром розпорядження землями сільськогосподарського призначення до їх передачі із державної у комунальну власність здійснюється виключно за погодженням з відповідною ОТГ. При цьому таке погодження відбувається шляхом прийняття рішення на пленарному засіданні відповідної ради. Зазначає, що згідно із загальнодоступними відомостями, розміщеними на сайті Держгеокадастру України (https://land.gov.ua/), наказами ГУ Держгеокадастру у Львівській області: від 16 листопада 2020 року № 2493-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :03:000:0002, площею 0,1200 га відведена у власність ОСОБА_1 ; від 16 листопада 2020 року № 2499-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0021, площею 1,1000 га відведена у власність ОСОБА_5 ; від 17 грудня 2020 року № 3393-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :03:000:0003, площею 1,1979 га відведена у власність ОСОБА_6 ; від 23 листопада 2020 року № 2700-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0022, площею 0,7000 га відведена у власність ОСОБА_7 ; від 03 грудня 2020 року № 3393-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0023, площею 0,5168 га відведена у власність ОСОБА_10 ; від 22 грудня 2020 року № 3489-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0025, площею 0,1200 га відведена у власність ОСОБА_11 ; від 22 грудня 2020 року № 3490-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0026, площею 0,3600 га відведена у власність ОСОБА_13 ; від 30 листопада 2020 року № 2925-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0009, площею 0,6700 га відведена у власність ОСОБА_14 ; від 23 грудня 2020 року № 3549-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0011, площею 0,9500 га відведена у власність ОСОБА_16 ; від 15 грудня 2020 року № 3326-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0024, площею 0,1200 га відведена у власність ОСОБА_16 . Відомості з Державного земельного кадастру, які є у вільному доступі, свідчать про те, що вказані фізичні особи зареєстрували право приватної власності на ці земельні ділянки. Надалі, на підставі договорів купівлі-продажу, земельні ділянки, кадастрові номери :03:000:0002, :04:000:0300:04:000:0022, :04:000:0023, :04:000:0025, :04:000:0026, :04:000:0009, :04:000:0011 та :04:000:0024, ними відчужені. Земельна ділянка, кадастровий номер :03:000:0002, відчужена ОСОБА_1 у власність ОСОБА_2 ( 1/4 ідеальної частки), ОСОБА_3 (1/4 ідеальної частки) та ОСОБА_4 (1/2 ідеальної частки) згідно з договором купівлі-продажу від 01 грудня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрованим за № 1533. Земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0021, відчужена ОСОБА_5 у власність ОСОБА_2 (1/4 ідеальної частки), ОСОБА_3 (1/4 ідеальної частки) та ОСОБА_4 (1/2 ідеальної частки) згідно з договором купівлі-продажу від 01 грудня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрованим за № 1529. Земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0022, відчужена ОСОБА_7 у власність ОСОБА_2 (1/3 ідеальної частки), ОСОБА_8 (1/3 ідеальної частки) та ОСОБА_9 (1/3 ідеальної частки) згідно з договором купівлі-продажу від 04 грудня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрованим за № 1550. Земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0023, відчужена ОСОБА_10 у власність ОСОБА_2 (1/4 ідеальної частки), ОСОБА_3 (1/4 ідеальної частки) та ОСОБА_4 (1/2 ідеальної частки) згідно з договором купівлі-продажу від 15 грудня 2020 року, посвідченими приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрованим за № 1610. Земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0025, відчужена ОСОБА_11 у власність ОСОБА_12 згідно з договором купівлі-продажу від 23 березня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М., зареєстрованим за № 44. Земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0026, відчужена ОСОБА_13 у власність ОСОБА_12 згідно з договором купівлі-продажу від 23 березня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М., зареєстрованим за № 46. Земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0009, відчужена ОСОБА_14 у власність ОСОБА_15 згідно з договором купівлі-продажу від 25 березня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М., зареєстрованим за № 50. Земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0011, відчужена ОСОБА_16 у власність ОСОБА_12 згідно з договором купівлі-продажу від 01 червня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Бобеляк О. І., зареєстрованим за № 788. Земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0024, відчужена ОСОБА_16 у власність ОСОБА_12 згідно з договором купівлі-продажу від 01 червня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Бобеляк О. І., зареєстрованим за № 789.

Переконувала, що дії ГУ Держгеокадастру у Львівській області, пов`язані з видачою оспорюваних наказів, грубо порушують вимоги Указу Президента України від 15 жовтня 2020 року № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р щодо обов`язкового погодження з ОТГ будь-яких дій Держгеокадастру щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення в межах ОТГ до їх передачі із державної у комунальну власність. 27 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 28 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин». Вказаним Законом доповнено розділ ІХ ЗК України пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Переконувала, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області неправомірно передало громадянам земельні ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 8,3781 га, що повинні були перейти у комунальну власність Славської ОТГ на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин». Вказувала, що згідно з нормами чинного законодавства України у ГУ Держгеокадастру у Львівській області відсутні будь-які законні правові підстави для передачі земельних ділянок у приватну власність. Норми чинного законодавства України гарантували перехід у комунальну власність Славської ОТГ земельних ділянок сільськогосподарського призначення в межах території об`єднаної територіальної громади за умови дотримання ГУ Держгеокадастру у Львівській області вимог статті 117 ЗК України, Указу Президента України від 15 жовтня 2020 року № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад».

Наголошувала на тому, що вона мала право на «правомірне очікування» та «законне сподівання» щодо отримання спірних земельних ділянок у комунальну власність, і таке право підлягає судовому захисту.

Посилалася на те, що у неї наявний майновий охоронюваний законом інтерес на отримання спірної земельної ділянки загальною площею 6,1613 га у власність, який відповідно до статей 2, 4, 5 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) та статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підлягає судовому захисту. Згідно з пунктом 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. ГУ Держгеокадастру у Львівській області, всупереч статті 19 Конституції України та статей 116, 117 ЗК України, прийнято рішення про затвердження технічної документації та надання у приватну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 земельних ділянок площею 8,3781 га, які в силу закону мали перейти у комунальну власність Славської ОТГ.

Зазначала, що оскаржувані рішення ГУ Держгеокадастру у Львівській області, проведена на їх підставі реєстрація прав власності на спірні земельні ділянки та укладені договори купівлі-продажу цих ділянок суперечать вимогам чинного законодавства України та порушують права і законні інтереси позивача на отримання земельної ділянки площею 8,3781 га у комунальну власність.

З огляду на викладене, Славська селищна рада Стрийського району Львівської області просила суд визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 16 листопада 2020 року № 2493-УБД про затвердження проєкту землеустрою; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 16 листопада 2020 року № 2499-УБД про затвердження проєкту землеустрою; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0003; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 17 грудня 2020 року № 3393-УБД про затвердження проєкту землеустрою; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 23 листопада 2020 року № 2733-УБД про затвердження проєкту землеустрою. Визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 03 грудня 2020 року № 3060-УБД про затвердження проєкту землеустрою; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0025; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 22 грудня 2020 року № 3489-УБД про затвердження проєкту землеустрою; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0026; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 22 грудня 2020 року № 3490-УБД про затвердження проєкту землеустрою; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0009; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 30 листопада 2020 року № 2925-УБД про затвердження проєкту землеустрою; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0011; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 23 грудня 2020 року № 3549-УБД про затвердження проєкту землеустрою; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0024; визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 15 грудня 2020 року № 3326-УБД про затвердження проєкту землеустрою; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39481425 від 01 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частини вказаної земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39481563 від 01 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_3 на 1/4 частини вказаної земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39481715 від 01 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини цієї земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021, загальною площею 1,1 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39479852 від 01 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частини цієї земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021, загальною площею 1,1 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39480105 від 01 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_3 на 1/4 частини цієї земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021, загальною площею 1,1 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39480206 від 01 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини цієї земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0003, площею 1,1979 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 40632501 від 16 лютого 2021 року та припинити право власності ОСОБА_6 на цю земельну ділянку із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022, загальною площею 0,7000 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39559544 від 04 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частини цієї земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022, загальною площею 0,7000 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39559678 від 04 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_8 на 1/3 частини цієї земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_9 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022, загальною площею 0,7000 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39559740 від 04 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_9 на 1/3 частини цієї земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39731236 від 15 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частини цієї земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39731021 від 15 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_3 на 1/4 частини цієї земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39730706 від 15 грудня 2020 року та припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини цієї земельної ділянки із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0025, площею 0,1200 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 41127891 від 23 березня 2021 року та припинити право власності ОСОБА_12 на цю земельну ділянку із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0026, площею 0,3600 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 41126360 від 23 березня 2021 року та припинити право власності ОСОБА_12 на цю земельну ділянку із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_15 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0009, площею 0,6700 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 41171025 від 25 березня 2021 року та припинити право власності ОСОБА_15 на цю земельну ділянку із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0011, площею 0,9500 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 42265084 від 01 червня 2021 року та припинити право власності ОСОБА_12 на цю земельну ділянку із закриттям розділу; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0024, площею 0,1200 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 42265168 від 01 червня 2021 року та припинити право власності ОСОБА_12 на цю земельну ділянку із закриттям розділу; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 01 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В. за № 1533; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 01 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В. за № 1529; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В. за № 1550; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В. за № 1610; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М. за № 44; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М. за № 46; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М. за № 50; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 01 червня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Бобеляк О. І. за № 788; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 01 червня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Бобеляк О. І. за № 789; скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, кадастрові номери: :03:000:0002, площею 0,12 га; :04:000:0021, площею 1,1 га; :03:000:0003, площею 1,1979 га; :04:000:0022, площею 0,7000 га; :04:000:0023, площею 0,5168 га; :04:000:0025, площею 0,1200 га; :04:000:0026, площею 0,3600 га; :04:000:0009, площею 0,6700 га; :04:000:0011, площею 0,9500 га; :04:000:0024, площею 0,1200 га.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року позов Славської селищної ради Стрийського району Львівської області задоволено. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 16 листопада 2020 року № 2493-УБД про затвердження проєкту землеустрою. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер:04:000:0021. Визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16 листопада 2020 року № 2499-УБД про затвердження проєкту землеустрою. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0003. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 17 грудня 2020 року № 3393-УБД про затвердження проєкту землеустрою. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 23 листопада 2020 року № 2733-УБД про затвердження проєкту землеустрою. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 03 грудня 2020 року № 3060-УБД про затвердження проєкту землеустрою. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0025. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 22 грудня 2020 року № 3489-УБД про затвердження проєкту землеустрою. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0026. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 22 грудня 2020 року № 3490-УБД про затвердження проєкту землеустрою. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0009. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 30 листопада 2020 року № 2925-УБД про затвердження проєкту землеустрою. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0011. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 23 грудня 2020 року № 3549-УБД про затвердження проєкту землеустрою. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0024. Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 15 грудня 2020 року № 3326-УБД про затвердження проєкту землеустрою. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39481425 від 01 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39481563 від 01 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39481715 від 01 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021, загальною площею 1,1 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39479852 від 01 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021, загальною площею 1,1 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021, загальною площею 1,1 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39480105 від 01 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021, загальною площею 1,1 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021, загальною площею 1,1 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39480206 від 01 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021, загальною площею 1,1 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0003, площею 1,1979 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 40632501 від 16 лютого 2021 року та припинено право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0003, площею 1,1979 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022, загальною площею 0,7000 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39559544 від 04 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_2 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022, загальною площею 0,7000 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022, загальною площею 0,7000 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39559678 від 04 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_8 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022, загальною площею 0,7000 га із закриттям розділу. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_9 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022, загальною площею 0,7000 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39559740 від 04 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_9 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022, загальною площею 0,7000 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39731236 від 15 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39731021 від 15 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39730706 від 15 грудня 2020 року та припинено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0025, площею 0,1200 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 41127891 від 23 березня 2021 року та припинено право власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0025, площею 0,1200 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0026, площею 0,3600 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 41126360 від 23 березня 2021 року та припинено право власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0026, площею 0,3600 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права ОСОБА_15 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0009, площею 0,6700 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 41171025 від 25 березня 2021 року та припинено право власності ОСОБА_15 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0009, площею 0,6700 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0011, площею 0,9500 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 42265084 від 01 червня 2021 року та припинено право власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0011, площею 0,9500 га із закриттям розділу. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0024, площею 0,1200 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 42265168 від 01 червня 2021 року та припинено право власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0024, площею 0,1200 га із закриттям розділу. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 01 грудні 2020 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В. за № 1533. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 01 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В. за № 1529. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 04 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В. за № 1550. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 15 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В. за № 1610. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 23 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М. за № 44. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 23 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М. за № 46. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 25 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М. за № 50. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 01 червня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Бобеляк О. І. за № 788. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 01 червня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Бобеляк О. І. за № 789. Скасовано державну реєстрацію земельних ділянок, кадастрові номери: :03:000:0002, площею 0,12 га; :04:000:0021, площею 1,1 га; :03:000:0003, площею 1,1979 га; :04:000:0022, площею 0,7000 га; :04:000:0023, площею 0,5168 га; :04:000:0025, площею 0,1200 га; :04:000:0026, площею 0,3600 га; :04:000:0009, площею 0,6700 га; :04:000:0011, площею 0,9500 га; :04:000:0024, площею 0,1200 га. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що при передачі спірних земельних ділянок у власність відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 на підставі оспорюваних наказів ГУ Держгеокадастру у Львівській області не була дотримана встановлена чинним законодавством процедура їх відведення в частині отримання згоди Славської селищної ради на передачу їх у власність. Така згода мала бути отримана на першому етапі - наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою, який є обов`язковим у процесі отримання земельної ділянки у власність.

Також суд першої інстанції встановив, що при передачі вказаним відповідачам у власність спірних земельних ділянок не з`ясовано питання того, чи використали вони своє право на безоплатну приватизацію земель сільськогосподарського призначення та чи мали вони право на безоплатну приватизацію спірних земельних ділянок.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані накази ГУ Держгеокадастру у Львівській області, а також проведена на їх підставі реєстрація прав власності відповідачів на спірні земельні ділянки порушують права позивача на отримання спірних земельних ділянок у комунальну власність та підлягають визнанню недійсними і скасуванню.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оспорювані договори купівлі-продажу (від 01 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрований за № 1533, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002; від 01 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрований за № 1529, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021; від 04 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрований за № 1550, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022; від 15 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрований за № 1610, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023; від 23 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М., зареєстрований за № 44, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0025; від 23 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М., зареєстрований за № 46, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0026; від 25 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М., зареєстрований за № 50, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0009; від 01 червня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Бобеляк О. І., зареєстрований за № 788, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0011; від 01 червня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Бобеляк О. І., зареєстрований за № 789, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0024) також підлягають визнанню недійсними, оскільки ці договори було укладено на підставі протиправних наказів про затвердження проєктів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку про те, що права і законні інтереси Славської ОТГ безпосередньо порушені укладеними договорами купівлі-продажу, а у результаті визнання вказаних договорів недійсними її майнові інтереси будуть поновлені, оскільки з 27 травня 2021 в силу закону землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад (пункт 24 Перехідних положень Земельного кодексу України).

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що інтереси позивача, як власника земельної ділянки комунальної власності, переважають над інтересами відповідачів, оскільки Славська ОТГ зазнає неправомірного втручання у мирне володіння своїм майном, натомість відповідачі, за належної обачності, могли передбачити наслідки укладення ними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, право власності на які набуто різними громадянами безпосередньо перед укладенням оспорюваних договорів купівлі-продажу, та перевірити правомірність набуття ними такого права. Отже, визнання недійсними оспорюваних договорів купівлі-продажу земельних ділянок відповідає критерію пропорційності втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , подані представником ОСОБА_17 ; ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , подані представником ОСОБА_18 ; ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , подані представником ОСОБА_19 , залишено без задоволення. Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиція інших учасників справи

28 березня 2025 року ОСОБА_12 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_17 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині, яка стосується вирішення позовних вимог Славської селищної ради Стрийського району Львівської області щодо нього як відповідача та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16 та у постановах Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 120/126/22, від 04 грудня 2024 року у справі № 752/15842/20, від 20 листопада 2024 року у справі № 695/1039/22, від 29 червня 2022 року у справі № 140/207/21 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК України). Крім того, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій:

- не обґрунтували підстав для визнання недійсними наказів ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання відповідачам дозволів на розробку проєктів землеустрою;

- помилково вважали, що Славська селищна рада мала надати згоду на передачу у власність відповідачів спірних земельних ділянок;

- не врахували, що в матеріалах справи відсутні докази того, що місце розташування спірних земельних ділянок, кадастрові номери: 624584300:04:000:0025, :04:000:0026, :04:000:0011 та :04:000:0024, будь-яким чином не відповідало вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку;

- проігнорували, що стаття 118 ЗК України встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою і серед них немає такої підстави, як відсутність погодження ОТГ;

- не звернули увагу на те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р не внесено змін чи доповнень до статті 118 ЗК України, та ним насправді не встановлювалось обов`язку погоджувати з ОТГ надання дозволу на розробку проєкту землеустрою;

- не звернули увагу на те, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р втратило свою чинність 17 листопада 2020 року, а тому його положення не могли розповсюджуватися на правовідносини, які виникли після втрати ним чинності, зокрема щодо надання ОСОБА_16 26 листопада 2020 року дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,9500 га;

- не врахували, що саме по собі прийняття ГУ Держгеокадастру у Львівській області наказів про надання дозволів на розробку проєктів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок (кадастрові номери: 624584300:04:000:0025, :04:000:0026, :04:000:0011 та :04:000:0024) у власність жодним чином не могло порушити та не порушувало прав, свобод та інтересів позивача;

- не врахували, що первісні власники спірних земельних ділянок ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 подали документацію із землеустрою на затвердження ГУ Держгеокадастру у Львівській області до 15 грудня 2020 року, а тому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1113 ГУ Держгеокадастру у Львівській області мало право вирішувати питання про передачу у власність цим громадянам спірних земельних ділянок;

- не звернули увагу на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 904/1939/18, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, 20 грудня 2023 року у справі № 395/838/20 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц щодо питання ефективності обраного позивачем у цій справі способу захисту;

- проігнорували, що заявник є добросовісним набувачем земельних ділянок, кадастрові номери: 624584300:04:000:0025, :04:000:0026, :04:000:0011 та :04:000:0024, і вилучення у нього таких земельних ділянок могло бути здійснене позивачем лише за віндикаційним позовом;

- проігнорували, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є неефективним.

Крім того, у касаційній скарзі заявник виклав клопотання про зупинення дії рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року в частині задоволення позовних вимог Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, які стосуються його прав, до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Також 28 березня 2025 року ОСОБА_15 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_17 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині, яка стосується вирішення позовних вимог Славської селищної ради Стрийського району Львівської області щодо нього як відповідача та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16 та у постановах Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі № 120/126/22, від 04 грудня 2024 року у справі № 752/15842/20, від 20 листопада 2024 року у справі № 695/1039/22, від 29 червня 2022 року у справі № 140/207/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій:

- не врахували, що в матеріалах справи відсутні докази того, що місце розташування спірної земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0009, будь-яким чином не відповідало вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку;

- не звернули увагу на те, що саме по собі прийняття ГУ Держгеокадастру у Львівській області наказу про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0009, у власність жодним чином не могло порушити та не порушувало прав, свобод та інтересів позивача;

- не врахували, що первісний власник спірної земельної ділянки ОСОБА_14 подав документацію із землеустрою на затвердження ГУ Держгеокадастру у Львівській області до 15 грудня 2020 року, а тому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1113 ГУ Держгеокадастру у Львівській області мало право вирішувати питання про передачу у власність цьому громадянину спірної земельної ділянки;

- проігнорували, що заявник є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0009, і вилучення у нього такої земельної ділянки може бути здійснене позивачем лише за віндикаційним позовом;

- не врахували, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є неефективним.

Інші доводи касаційної скарги ОСОБА_15 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_17 , подібні до доводів касаційної скарги ОСОБА_12 .

Крім того, у касаційній скарзі заявник виклав клопотання про зупинення дії рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року в частині задоволення позовних вимог Славської селищної ради Стрийського району Львівської області , які стосуються його прав, до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

31 березня 2025 року ГУ Держгеокадастру у Львівській області через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Славської селищної ради Стрийського району Львівської області в повному обсязі.

Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 820/4852/17, від 28 лютого 2019 року у справі № 818/1903/17, від 16 травня 2019 року у справі № 821/925/18, від 24 січня 2020 у справі № 316/979/18, від 27 жовтня 2020 року у справі № 480/313/19, від 27 січня 2021 року у справі № 560/1334/19, від 16 листопада 2020 року у справі № 640/5615/19, від 01 лютого 2021 року у справі № 560/1282/19, від 16 вересня 2021 року у справі № 260/18/19, від 10 червня 2021 року у справі № 240/4964/18, від 07 квітня 2021 року у справі № 540/2813/19, від 10 березня 2021 року у справі № 240/82/19, від 15 червня 2021року у справі № 818/1905/17, від 29 листопада 2021 року у справі № 480/1910/19, від 27 лютого 2023 року у справі № 280/4963/18, від 29 червня 2022 року у справі № 140/207/21, від 08 травня 2023 року у справі № 160/4378/21, від 11 грудня 2024 року у справі № 453/1375/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій:

- не звернули увагу на те, що підготовлені ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 проєкти землеустрою відповідали вимогам чинного законодавства, були погоджені компетентними органами та відповідно включали всі необідні документи, в тому числі згоду землевласника в особі держави на виділення спірних земельних ділянок;

- проігнорували, що з огляду на положення частини дев`ятої статті 118 ЗК України та чималу судову практику Верховного Суду з цих питань, у заявника були відсутні підстави для відмови в затвердженні проєктів землеустрою та передачі спірних земельних ділянок у власність фізичним особам;

- не врахували, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1113 на заявника було покладено обов`язок щодо вирішення питання передачі у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності тим громадянам, яким було надано дозволи на розроблення документації із землеустрою, та які до 15 грудня 2020 року розроблену документацію із землеустрою подали на затвердження до нього;

- проігнорували, що законодавцем з прийняттям розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р, жодних змін у статтю 118 ЗК України, яка закріплює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, внесено не було;

- не звернули увагу на те, що на момент передачі у власність спірних земельних ділянок (період з 11 вересня до 23 грудня 2020 року) заявник був спеціально уповноваженим органом на розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та відповідно наділеним повноваженнями на прийняття самостійного рішення з питань, віднесених до його компетенції;

- проігнорували, що лише з моменту набрання чинності Законом України від 28 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ, а саме з 27 травня 2021 року, у статі 83 ЗК України стало визначено, що у комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону;

- не врахували, що заявлені позивачем у цій справі позовні вимоги про визнання наказів ГУ Держгеокадастру у Львівській області незаконними та їх скасування не є ефективним способом захисту, натомість ефективним способом захисту є віндикація.

Також у касаційній скарзі ГУ Держгеокадастру у Львівській області вказало на необхідність відступлення від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 160/4378/21 та від 11 грудня 2024 року у справі № 453/1375/21 про те, що ..з часу прийняття розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р землями комунальної власності ОТГ вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Це стосується несформованих у Держаному земельному кадастрі земельних ділянок. А стосовно сформованих земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, права державної власності на які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, то вони переходять у комунальну власність ОТГ з моменту державної реєстрації такого права, оскільки вони не відповідають нормам статей 83, 84 ЗК України (в редакції на час дії спірних правовідносин).

Крім того, у касаційній скарзі ГУ Держгеокадастру у Львівській області виклало клопотання про зупинення дії рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

09 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , в інтересах діє представник ОСОБА_18., через підсистему «Електронний суд» подали до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові в частині задоволення позовних вимог Славської селищної ради Стрийського району Львівської області до них та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Славської селищної ради Стрийського району Львівської області в повному обсязі.

Як на підставу касаційного оскарження заявники посилаються на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 912/2797/21, від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21, від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21, від 03 травня 2022 року у справі № 757/508/20 та інших (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Також заявники посилаються на необхідність відступлення від висновків Верховного Суду, викладеного у постановах: від 08 травня 2023 року у справі № 160/4378/21, від 11 грудня 2024 року у справі № 453/1375/21 (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того, заявники вказуються на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування приписів Розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р, Указу Президента України від 15 жовтня 2020 року № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови № 1113 та Закону України № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій:

- неправильно розтлумачили положення розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р;

- не звернули уваги на те, що в контексті приписів розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р ГУ Держгеокадастру у Львівській області мало отримати погодження від органу місцевого самоврядування тільки на останній стадії процедури безоплатної приватизації земельної ділянки (затвердження технічної документації та передачі спірної земельної ділянки у власність);

- не врахували, що рішення суб`єкта владних повноважень про надання зацікавленій особі дозволу на розроблення проєкту землеустрою за своєю суттю є лише санкцією на створення технічної документації, за якою в майбутньому буде сформована земельна ділянка як об`єкт цивільних прав; розроблення проєкту землеустрою зовсім не ґарантує, що така ділянка в подальшому буде відчужена зацікавленій особі чи буде відчужена взагалі;

- проігнорували, що існує практика Європейського суду з прав людини про те, що державні органи, дотримуючись принципу «належного врядування», не повинні виправляти свої минулі помилки за рахунок фізичних осіб, які діють добросовісно;

- не врахували, що право «правомірного очікування» могло виникнути в органу місцевого самоврядування лише з 01 липня 2021 року внаслідок набрання законної сили змін до ЗК України, внесених Законом України № 1423-ІХ, тобто вже після того моменту як ГУ Держгеокадастру у Львівській області передало спірні землі у власність відповідачів;

- проігнорували, що земельні ділянки, які є предметом спору так чи інакше повинні були перейти у приватну власність, оскільки щодо них здійснювалась процедура безоплатної приватизації та були відсутні підстави для відмови у затвердженні проєкту землеустрою;

- визнаючи недійсними оспорювані договори купівлі-продажу, за якими частина відповідачів набули у власність спірні земельні ділянки, жодним чином не пояснив, які саме приписи законодавства порушували вказані правочини на момент їх укладення;

- не звернули увагу на те, що позивач обрав неефективні та неналежні способи захисту, які не сприятимуть відновленню начебто порушених прав позивача.

Крім того, у касаційній скарзі заявники виклали клопотання про поновлення їм строку на касаційне оскарження рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, а також клопотання про зупинення дії оскаржуваних судових рішень в оскаржуваній частині до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

19 квітня 2025 року Славська селищна рада засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду відзиви на касаційні скарги ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_17 , на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, в яких зазначила про необґрунтованість та безпідставність доводів касаційних скарг, а також про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

19 травня 2025 року Славська селищна рада засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду відзив, у якому просила залишити касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Львівській області на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

26 травня 2025 року Славська селищна рада засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_18 , на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, в якому зазначила про необґрунтованість та безпідставність доводів касаційної скарги, а також про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 березня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_12 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_17 , на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року передано на розгляд судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31 березня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_15 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_17 , на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року передано на розгляд судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01 квітня 2025 року касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Львівській області на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року передано на розгляд судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_12 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_17 , з підстав, визначених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; витребувано із Сколівського районного суду Львівської області матеріали справи № 453/1376/21; відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_12 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_17 , про зупинення дії оскаржуваних судових рішень; надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву.

Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_15 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_17 , з підстав, визначених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_15 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_17 , про зупинення дії оскаржуваних судових рішень; надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву.

Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2025 року касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Львівській області залишено без руху та надано йому строк для усунення недоліків, а саме надання доказів сплати судового збору.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_18 , на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року передано на розгляд судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

14 квітня 2025 року ГУ Держгеокадастру у Львівській області через підсистему «Електронний суд» подало до Верховного Суду клопотання про відстрочення йому сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ГУ Держгеокадастру у Львівській області про відстрочення сплати судового збору. Продовжено ГУ Держгеокадастру у Львівській області строк для усунення недоліків касаційної скарги на десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2025 року поновлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 строк на касаційне оскарження рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року. Касаційну скаргу заявників залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме надання доказів сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2025 року (після усунення недоліків касаційної скарги) відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ГУ Держгеокадастру у Львівській області з підстав, визначених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України; зупинено дію рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, в частині задоволених вимог; надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву.

Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2025 року (після усунення недоліків касаційної скарги) відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_18 , з підстав, визначених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України; відмовлено у задоволенні клопотання заявників про зупинення дії оскаржуваних судових рішень; надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву.

У травні 2025 року матеріали справи № 453/1376/21 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2025 року справу № 453/1376/21 призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення.

Фактичні обставини справи

Суди попередніх інстанцій встановили, що у 2017 році на підставі Закону України від 05 лютого 2015 року № 157-VІІІ «Про добровільне об`єднання територіальних громад» створено Славську ОТГ з адміністративним центром у селищі Славське.

У межі Славської ОТГ увійшли території, на які поширювалась юрисдикція місцевих рад (територіальних громад), що увійшли до Славської ОТГ. До її складу увійшли території, на які поширювалася юрисдикція: Славської селищної ради (селище Славське, село Грабовець); Волосянківської сільської ради (села Волосянка, Хащованя та Ялинкувате); Либохорівської сільської ради (село Либохора); Нижньорожанківської сільської ради (села Нижня Рожанка та Верхня Рожанка).

11 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва, розташованої за адресою: Львівська область, Сколівський район, Нижньорожанська сільська рада, за межами населеного пункту.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 22 вересня 2020 року № 1182-УБД ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Нижньорожанівської сільської ради Сколівського району, орієнтовною площею 0,12 га із цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва.

09 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га, у власність для ведення індивідуального садівництва.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 16 листопада 2020 року № 2493-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :03:000:0002, площею 0,1200 га надана у власність ОСОБА_1

01 грудня 2020 року вказана земельна ділянка відчужена ОСОБА_1 у ідеальних частках: ОСОБА_2 - 1/4 частини, ОСОБА_3 - 1/4 частини та ОСОБА_4 - 1/2 частини відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В. та зареєстрованого за № 1533.

23 вересня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,1 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область, Сколівський район, Нижньорожанська сільська рада, за межами населеного пункту.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 06 жовтня 2020 року № 1402-УБД надано ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Нижньорожанівської сільської ради Сколівського району орієнтовною площею 1,1 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

02 листопада 2020 року ОСОБА_5 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,1 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:0021.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 16 листопада 2020 року № 2499-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0021, площею 1,1 га надана у власність ОСОБА_5

01 грудня 2020 року вказана земельна ділянка відчужена ОСОБА_5 : ОСОБА_2 (1/4 ідеальної частки), ОСОБА_3 (1/4 ідеальної частки) та ОСОБА_4 (1/2 ідеальної частки) за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В. та зареєстрованим за № 1529.

08 жовтня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область, Сколівський район, за межами населеного пункту села Верхня Рожанка.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 15 жовтня 2020 року № 13-10597/16-20-СГ ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Нижньорожанівської сільської ради Сколівського району орієнтовною площею 2,0 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

07 грудня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,1979 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:000:0003.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 17 грудня 2020 року № 3393-УБД вказана земельна ділянка надана у власність ОСОБА_6 .

03 вересня 2020 року ОСОБА_7 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,7 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область, Сколівський район, Нижньорожанська сільська рада, за межами населеного пункту.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 11 вересня 2020 року № 1046-УБД ОСОБА_7 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Нижньорожанівської сільської ради Сколівського району орієнтовною площею 0,7 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

05 листопада 2020 року ОСОБА_7 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,7 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:0022.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 23 листопада 2020 року № 2733-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0022, площею 0,7 га надана у власність ОСОБА_7

04 грудня 2020 року земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0022, відчужена ОСОБА_7 у власність ОСОБА_2 (1/3 ідеальної частки), ОСОБА_8 (1/3 ідеальної частки) та ОСОБА_9 (1/3 ідеальної частки) за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В. та зареєстрованим за № 1550.

23 вересня 2020 року ОСОБА_10 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,5168 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: Львівська область Сколівський район Нижньорожанська сільська рада, за межами населеного пункту.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 30 вересня 2020 року № 1286-УБД ОСОБА_10 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Нижньорожанівської сільської ради Сколівського району, орієнтовною площею 0,5168 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

17 листопада 2020 року ОСОБА_10 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,5168 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:0023.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 03 грудня 2020 року № 3060-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0023, площею 0,5168 га була надана у власність ОСОБА_10

15 грудня 2020 року земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0023, ОСОБА_10 відчужив у власність ОСОБА_2 (1/4 ідеальної частки), ОСОБА_3 (1/4 ідеальної частки) та ОСОБА_4 (1/2 ідеальної частки) за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. та зареєстрованим за № 1610.

06 жовтня 2020 року ОСОБА_11 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га, для індивідуального садівництва за адресою: Львівська область, Сколівський район, за межами с. Верхня Рожанка.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 26 жовтня 2020 року № 1859-УБД надано ОСОБА_11 дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Нижньорожанівської сільської ради Сколівського району орієнтовною площею 0,12 га із цільовим призначенням - для індивідуального садівництва.

11 грудня 2020 року ОСОБА_11 звернувся до ГУ Держгекадастру у Львівській області з клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,12 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :04:000:0025.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 22 грудня 2020 року № 3489-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0025, площею 0,12 га надана у власність ОСОБА_11

23 березня 2021 року земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0025, ОСОБА_11 відчужена у власність ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу від 23 березня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М. та зареєстрованим за № 44.

06 жовтня 2020 року ОСОБА_13 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,4 га, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Сколівський район, за межами с. Верхня Рожанка.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 26 жовтня 2020 року № 1860-УБД ОСОБА_13 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Нижньорожанівської сільської ради Сколівського району орієнтовною площею 0,4 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

11 грудня 2020 року ОСОБА_13 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,36 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:0026.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 22 грудня 2020 року № 3490-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0026, площею 0,36 га надана у власність ОСОБА_13

23 березня 2020 року земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0026, відчужена ОСОБА_13 ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу від 23 березня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М. та зареєстрованим за № 46.

15 вересня 2020 року ОСОБА_14 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Сколівський район, за межами с. Волосянка.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 09 жовтня 2020 року № 1496-УБД ОСОБА_14 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Славської ОТГ Сколівського району орієнтовною площею 1,0 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

24 листопада 2020 року ОСОБА_14 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,67 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:0009.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 30 листопада 2020 року № 2925-УБД земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0009, площею 0,67 га надана у власність ОСОБА_14

25 березня 2021 року ця земельна ділянка відчужена ОСОБА_14 у власність ОСОБА_15 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І.М . та зареєстрований за № 50.

09 листопада 2020 року ОСОБА_16 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,95 га, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Сколівський район, за межами с. Волосянка.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 26 листопада 2020 року № 2834-УБД ОСОБА_16 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Волосянківської сільської ради Сколівського району, орієнтовною площею 0,95 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

14 грудня 2020 року ОСОБА_16 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,95 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :04:000:0011.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 23 грудня 2020 року № 3549-УБД ця земельна ділянка надана у власність ОСОБА_16 .

27 жовтня 2020 року ОСОБА_16 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га - для індивідуального садівництва за адресою: Львівська область, Сколівський район, за межами с. Нижня Рожанка.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 10 листопада 2020 року № 2318-УБД ОСОБА_16 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Нижньорожанківської сільської ради Сколівського району орієнтовною площею 0,12 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

02 грудня 2020 року ОСОБА_16 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,12 га, для ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер :04:000:0024.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 15 грудня 2020 року № 3326-УБД ця земельна ділянка надана у власність ОСОБА_16

01 червня 2021 року земельна ділянка, кадастровий номер :04:000:0024, відчужена ОСОБА_16 ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Бобеляк О. І. та зареєстрованим за № 789.

01 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0021, загальною площею 1,1 га (номер запису 39479852).

01 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га (номер запису 39481425).

04 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022, загальною площею 0,7000 га (номер запису 39559544).

15 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га (номер запису 39731236).

01 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0021, загальною площею 1,1 га (номер запису 39480105).

01 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га (номер запису 39481563).

15 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га (номер запису 39731021).

01 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0021, загальною площею 1,1 га (номер запису 39480206).

01 грудня 2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 39481715 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002, загальною площею 0,12 га (номер запису 39481715).

04 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022, загальною площею 0,7000 га (номер запису 39559678).

04 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_9 на 1/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022 загальною площею 0,7000 га (номер запису 39559740).

15 грудня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023, загальною площею 0,5168 га (номер запису 39730706).

16 лютого 2021 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку, кадастровий номер :03:000:0003, загальною площею 1,1979 га (номер запису 40632501).

23 березня 2021 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0025, загальною площею 0,1200 га (номер запису 41127891).

23 березня 2021 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку загальною площею 0,3600 га, кадастровий номер :04:000:0026 (номер запису 41126360).

01 червня 2021 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку загальною площею 0,9500 га, кадастровий номер :04:000:0011, (номер запису 42265084).

01 червня 2021 проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_12 на земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер :04:000:0024, (номер запису 42265084).

25 березня 2021 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_15 на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0009, загальною площею 0,6700 га (номер запису 4117025).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та їх правове обґрунтування

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною першою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України.

Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України).

Підставою для відмови у погодженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина шоста статті 186-1 ЗК України).

Отже, законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проєкту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин відповідно до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проєкту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Підставою для відмови у затвердженні проєкту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проєкту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України, норми статті 118 ЗК України не містять.

Отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року № 5245-VI (далі - Закон № 5245-VI), який набрав чинності з 01 січня 2013 року, внесено зміни до ЗК України, зокрема до статті 122, де розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності визначено відповідні управління Держземагентства (з 2016 року - Держгеокадастру).

З урахуванням зазначених змін, з 01 січня 2013 року ГУ Держгеокадастру у Львівській області було розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Львівської області до моменту передачі цих земель об`єднанням територіальних громад.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» (яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин до 17 листопада 2020 року) Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01 лютого 2018 року необхідно було забезпечити: формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно зі статтею 117 ЗК України; передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок; здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність; розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 160/4378/21 викладено висновок про те, що статтею 117 Конституції України, яка кореспондує статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», передбачено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Частина третя вказаної статті Закону визначає, що акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Тобто, Кабінет Міністрів України може видавати розпорядження для оформлення процесів управління в ході реалізації своїх владних повноважень, правового закріплення розпорядчо-виконавчих дій (процедури) підпорядкованих йому державних та інших органів.

Кабінет Міністрів України з метою реалізації своїх повноважень у перехідний період щодо розпорядження землями державної власності видав розпорядження від 31 січня 2018 року № 60-р, яке визначає компетенцію Держгеокадастру з питання передачі земель сільськогосподарського призначення з державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад. Дія цього розпорядження розповсюджується на Держгеокадастр та на об`єднані територіальні громади, тобто на конкретно визначене коло суб`єктів, на які, в свою чергу, покладено обов`язок розпорядження землями державної та комунальної форми власності. Розпорядження № 60-р носить організаційно-розпорядчий характер та адресоване визначеному колу осіб. Здійснення Держгеокадастром розпорядження землями сільськогосподарського призначення під час їх передачі у власність має відбуватися за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 60-р передбачено інвентаризацію земель сільськогосподарського призначення державної власності на території України, а передача Держгеокадастром сільськогосподарських земель передбачена виключно за погодженням з ОТГ.

Отже, законодавець прийнятим нормативно-правовим актом продовжив курс на реалізацію повноцінної децентралізації з наданням ОТГ повноважень з розпорядження землями державної власності.

З часу прийняття цього розпорядження землями комунальної власності ОТГ вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Це стосується несформованих у Державному земельному кадастрі земельних ділянок. Що стосується сформованих земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, права державної власності на які зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, то такі переходять у комунальну власність ОТГ з моменту державної реєстрації такого права.

Уряд зазначеним розпорядженням фактично встановив заборону для Держгеокадастру на розпорядження землями сільськогосподарського призначення без погодження з ОТГ (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення питань регулювання земельних відносин, надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності.

Здійснення Держгеокадастром розпорядження землями сільськогосподарського призначення до їх передачі із державної у комунальну власність, проводиться виключно за погодженням з відповідною ОТГ. При цьому таке погодження відбувається шляхом прийняття рішення на пленарному засіданні відповідної ради.

Також варто врахувати, що 27 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 28 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин».

Цим Законом доповнено розділ ІХ ЗК України пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і залежно від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2024 року у справі № 917/1173/22.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази та давши їм належну оцінку, правильно виходив із того, що при передачі спірних земельних ділянок у власність відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 на підставі оспорюваних наказів ГУ Держгеокадастру у Львівській області не була дотримана встановлена чинним законодавством процедура їх відведення в частині отримання згоди Славської селищної ради на передачу їх у власність. Така згода мала бути отримана на першому етапі - наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою, який є обов`язковим в процесі отримання земельної ділянки у власність.

Також суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що при передачі вказаним відповідачам у власність спірних земельних ділянок не з`ясовано питання того, чи використали вони своє право на безоплатну приватизацію земель сільськогосподарського призначення та чи мали вони право на безоплатну приватизацію спірних земельних ділянок.

З огляду на це суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскаржувані накази ГУ Держгеокадастру у Львівській області, а також проведена на їх підставі реєстрація прав власності відповідачів на спірні земельні ділянки порушують права позивача на отримання спірних земельних ділянок у комунальну власність та підлягають визнанню недійсними і скасуванню.

Крім того, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оспорювані договори купівлі-продажу (від 01 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрований за № 1533, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0002; від 01 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрований за № 1529, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0021; від 04 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрований за № 1550, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0022; від 15 грудня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О. В., зареєстрований за № 1610, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0023; від 23 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М., зареєстрований за № 44, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0025; від 23 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М., зареєстрований за № 46, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0026; від 25 березня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кісерою І. М., зареєстрований за № 50 щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0009; від 01 червня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Бобеляк О. І., зареєстрований за № 788, щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0011; від 01 червня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Бобеляк О. І., зареєстрований за № 789 щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0024) підлягають визнанню недійсними, оскільки ці договори було укладено на підставі протиправних наказів про затвердження проєктів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян.

Водночас суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що права і законні інтереси Славської ОТГ безпосередньо порушені укладеними договорами купівлі-продажу, а у результаті визнання вказаних договорів недійсними її майнові інтереси будуть поновлені, оскільки з 27 травня 2021 року в силу закону землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад (пункт 24 Перехідних положень ЗК України).

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що інтереси позивача, як власника земельної ділянки комунальної власності, переважають над інтересами відповідачів, оскільки Славська ОТГ зазнає неправомірного втручання у мирне володіння своїм майном, натомість відповідачі, за належної обачності, могли передбачити наслідки укладення ними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, право власності на які набуто різними громадянами безпосередньо перед укладенням оспорюваних договорів купівлі-продажу, та перевірити правомірність набуття ними такого права. Отже, визнання недійсними оспорюваних договорів купівлі-продажу земельних ділянок відповідає критерію пропорційності втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Посилання у касаційних скаргах на те, що у ГУ Держгеокадастру у Львівській області були відсутні будь-які законні підстави для відмови у наданні дозволу відповідачам на розробленням проєкту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у їх власність, Верховний Суд відхиляє, оскільки предметом спірних правовідносин у цій справі є недотримання ГУ Держгеокадастру у Львівській області процедури відведення спірних земельних ділянок у процесі їх передачі у власність відповідачів, а не оспорювання факту наявності чи відсутності підстав для відмови ГУ Держгеокадастру у Львівській області відповідачам у наданні дозволу на розробку проєктів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та затвердження такої документації.

Водночас суди попередніх інстанцій у цій справі правильно встановили, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області при винесенні оскаржуваних наказів та наданні спірних ділянок у власність відповідачів було порушено визначений Указом Президента України від 15 жовтня 2020 року № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60 «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», порядок відведення таких земельних ділянок у приватну власність, що відповідно до статті 152 ЗК України, статей 21, 393 ЦК України є підставою для визнання таких наказів недійсними, оскільки порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання їх протиправними та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо може вплинути на зміст прийнятого рішення та його законність.

Аргументи касаційних скарг про те, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60 не було внесено будь-яких змін чи доповнень до статті 118 ЗК України, є безпідставними, оскільки вказаним розпорядженням Кабінет Міністрів України як вищий орган виконавчої влади визначив компетенцію Держгеокадастру з питань передачі земель сільськогосподарського призначення з державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад, та передбачив, що процедура здійснення Держгеокадастром розпорядження землями сільськогосподарського призначення під час їх передачі у власність має відбуватися виключно за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Доводи касаційних скарг ОСОБА_12 , ОСОБА_15 про те, що заявники є добросовісними набувачами частини спірних земельних ділянок і вилучення у них таких земельних ділянок може бути здійснене позивачем лише за віндикаційним позовом, що свідчить про обрання позивачем у цій справі неналежного способу захисту порушеного права, а також доводи касаційної скарги ГУ Держгеокадастру у Львівській області про те, що належним способом захисту позивача у цій справі є віндикація, є безпідставними з огляду на таке.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Відповідно до положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Тож, право на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України належить власнику такого майна.

Натомість, як встановлено у справі, яка переглядається, позивач Славська селищна рада Стрийського району Львівської області не є власником спірних земельних ділянок, а є лише органом місцевого самоврядування, який має «законні сподівання» та «правомірні очікування» на закінчення процедури отримання нею у комунальну власність спірних земельних ділянок, що залежало від правомірної поведінки уповноваженого державного органу (ГУ Держгеокадастру у Львівській області)та набуло майновий охоронюваний законом інтерес на отримання у власність спірних земельних ділянок, який підлягає судовому захисту у разі його порушення.

Таким чином, обраний позивачем Славською селищною радою Стрийського району Львівської області у цій справі спосіб захисту є належним.

Посилання у касаційній скарзі ГУ Держгеокадастру у Львівській області на те, що на момент передачі у власність спірних земельних ділянок (період з 11 вересня до 23 грудня 2020 року) заявник був спеціально уповноваженим органом на розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та відповідно наділеним повноваженнями на прийняття самостійного рішення з питань, віднесених до його компетенції, Верховний Суд відхиляє, оскільки вони не спростовують факту недотримання ГУ Держгеокадастру у Львівській області процедури відведення спірних земельних ділянок у процесі їх передачі у власність відповідачів, визначеної Кабінетом Міністрів України у розпорядженні від 31 січня 2018 року № 60-р.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_12 про те, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р втратило свою чинність 17 листопада 2020 року, а тому його положення не могли розповсюджуватися на правовідносини, які виникли після втрати ним чинності, зокрема щодо надання ОСОБА_16 26 листопада 2020 року дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,9500 га, є необґрунтованими, оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій у цій справі, клопотання про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,95 га, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: Львівська область, Сколівський район, за межами с. Волосянка, ОСОБА_16 подав до ГУ Держгеокадастру у Львівській області ще 09 листопада 2020 року, тобто до моменту втрати чинності розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р, а тому ГУ Держгеокадастру у Львівській області мало вирішувати питання щодо надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням вимог вказаного розпорядження.

Аргументи касаційних скарг стосовно того, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16, від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц та у постановах Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 820/4852/17, від 28 лютого 2019 року у справі № 818/1903/17, від 16 травня 2019 року у справі № 821/925/18, від 24 січня 2020 у справі № 316/979/18, від 27 жовтня 2020 року у справі № 480/313/19, від 27 січня 2021 року у справі № 560/1334/19, від 16 листопада 2020 року у справі № 640/5615/19, від 01 лютого 2021 року у справі № 560/1282/19, від 16 вересня 2021 року у справі № 260/18/19, від 10 червня 2021 року у справі № 240/4964/18, від 07 квітня 2021 року у справі № 540/2813/19, від 10 березня 2021 року у справі № 240/82/19, від 15 червня 2021року у справі № 818/1905/17, від 29 листопада 2021 року у справі № 480/1910/19, від 27 лютого 2023 року у справі № 280/4963/18, від 29 червня 2022 року у справі № 140/207/21, від 08 травня 2023 року у справі № 160/4378/21, від 11 грудня 2024 року у справі № 453/1375/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 120/126/22, від 04 грудня 2024 року у справі № 752/15842/20, від 20 листопада 2024 року у справі № 695/1039/22, від 05 липня 2023 року у справі № 912/2797/21, від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21, від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21, від 03 травня 2022 року у справі № 757/508/20, від 20 грудня 2023 року у справі № 395/838/20, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, від 02 вересня 2020 року у справі № 904/1939/18, є необґрунтованими, оскільки оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій таким висновкам не суперечать, і встановлені судами у цих справах фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є іншими ніж у справі, яка переглядається. У цій справі суди першої та апеляційної інстанцій виходили з конкретних обставин справи з урахуванням наданих сторонами доказів.

У постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (пункт 39) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_12 , ОСОБА_15 про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що місце розташування спірних земельних ділянок, кадастрові номери: 624584300:04:000:0025, :04:000:0026, :04:000:0011, :04:000:0024 та :04:000:0009, будь-яким чином не відповідало вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, Верховний Суд відхиляє, оскільки вони не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій у цій справі про те, що вибуття спірних земельних ділянок у приватну власність відповідачів відбулося внаслідок порушення ГУ Держгеокадастру у Львівській області встановленої чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством процедури в частині отримання згоди Славської селищної ради на таку передачу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження від 31 січня 2018 року № 60-р ГУ Держгеокадастру у Львівській області могло передавати земельні ділянки у власність громадян виключно за погодженням з сільською радою, правонаступником якої є позивач (висновок Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 160/4378/21 (провадження № К/990/22914/22).

Аргументи касаційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про те, що суди не звернули уваги на те, що в контексті приписів розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р ГУ Держгеокадастру у Львівській області мало отримати погодження від органу місцевого самоврядування тільки на останній стадії процедури безоплатної приватизації земельної ділянки (затвердження технічної документації та передачі спірної земельної ділянки у власність), зводяться до суб`єктивного тлумачення заявниками чинних норм земельного законодавства України, тому також підлягають відхиленню.

Посилання у касаційній скарзі ГУ Держгеокадастру у Львівській області на те, що на момент передачі у власність спірних земельних ділянок (період з 11 вересня до 23 грудня 2020 року) заявник був спеціально уповноваженим органом на розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та відповідно наділеним повноваженнями на прийняття самостійного рішення з питань, віднесених до його компетенції, є безпідставними, оскільки Кабінет Міністрів України розпорядженням від 31 січня 2018 року № 60-р фактично встановив заборону для Держгеокадастру на розпорядження сільськогосподарськими землями без погодження з ОТГ (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»)».

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 11 грудня 2024 року в справі № 453/1375/21 (провадження № 61-14060св23), від 08 травня 2023 року у справі № 160/4378/21 (провадження № К/990/22914/22).

Аргументи касаційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо неврахування судами попередніх інстанцій принципу «належного врядування», закріпленого у практиці Європейського Суду з прав людини, не дають підстав щодо скасування оскаржених судових рішень, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи судом касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги ГУ Держгеокадастру у Львівській області про необхідність відступлення від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 160/4378/21 та від 11 грудня 2024 року у справі № 453/1375/21, про те, що «..з часу прийняття розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р землями комунальної власності ОТГ вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Це стосується несформованих у Державному земельному кадастрі земельних ділянок. А стосовно сформованих земельних ділянок в Державному земельному кадастрі, права державної власності на які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, то вони переходять у комунальну власність ОТГ з моменту державної реєстрації такого права», оскільки вони не відповідають нормам статей 83, 84 ЗК України (в редакції на час дії спірних правовідносин), Верховний Суд також відхиляє з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

Відступ від правової позиції - це сукупність підстав, які зумовлюють необхідність повністю або частково відмовитися від попереднього висновку щодо певного питання на користь іншого, або конкретизувати попередній висновок, застосувавши відповідні способи тлумачення юридичних норм з метою усунення вад попереднього рішення чи групи рішень (їхня неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість), що пов`язано зі зміною суспільних відносин та усунення суперечностей між принципом правової визначеності та концепцією «живого права» (динамічного тлумачення права) як складовими верховенства права (див. постанову Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 933/670/20).

Оскільки у ході розгляду цієї справи, Верховний Суд не встановив обставин, які зумовлюють необхідність повністю або частково відмовитися від попереднього висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 160/4378/21 та від 11 грудня 2024 року у справі № 453/1375/21 щодо спірного питання на користь іншого, або конкретизувати попередній висновок, то підстави для відступу від правової позиції, викладеної у зазначених постановах Верховного Суду відсутні.

Інші наведені у касаційних скаргах доводи зводяться до незгоди заявників з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судів, які їх обґрунтовано спростували, та не можуть бути підставами для скасування ухвалених у справі судами оскаржуваних судових рішень.

Водночас Верховний Суд враховує, що, як неодноразово відзначав Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99).

Викладене дає підстави для висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін із підстав, передбачених частиною першою статті 410 ЦПК України.

Щодо розподілу судових витрат

Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із розподілу судових витрат.

Оскільки касаційні скарги залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо поновлення дії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки дія рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року, зупинена ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2025 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку, то вона підлягає поновленню з огляду на закінчення розгляду цієї справи касаційним судом.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_17; Головного управління Держгеокадастру у Львівській області; ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в інтересах яких діє представник ОСОБА_18 , залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2024 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник
Судді:І. Ю. Гулейков
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець