КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалося на те, що 02.10.2019 ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 02.10.2019.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а підписавши анкету заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 100 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, в порушення умов договору та ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачкаю взяті на себе зобов`язання не виконала, не сплатила щомісячні платежі.

За таких обставин, АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10.04.2025 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.10.2019 в розмірі 115 585,24 грн. станом на 26.08.2024 та суму судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

В апеляційній скарзі, відповідачка, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не було досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту «Monobank», а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.

Вказує, що не відправляла банку заявки на встановлення певного кредитного ліміту, ніколи про це не просила у телефонній розмові, банк робив все самостійно без її участі. При цьому, банк не надав до суду доказів на підтвердження отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитної картки та письмового погодження умов кредитування.

Посилається на те, що ані умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, які містять паспорт споживчого кредиту «картка Monobank» та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, ані витяг з тарифів за карткою «Monobank» не містять підпису позичальника, а також доказів, що саме з цими документами було ознайомлено відповідачку, з ними вона погодилась, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент їх отримання містили умови, зазначені в цих документах, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та були у редакціях, що додані банком до позовної заяви. Разом з цим вказує, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Вказує, що підписана ОСОБА_1 анкета-заява, окрім анкетних даних, не містить жодних даних про умови користування, зокрема щодо розміру тіла кредиту, а тому до спірних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України.

При цьому, вказує, що АТ «Універсал Банк» не надало належних та допустимих доказів видачі відповідачці ОСОБА_1 банківської картки, відкриття їй рахунку, а також виписки з такого рахунку, з якої можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою та наявність у неї заборгованості за кредитом.

Також, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення вказує на те, що свої обов`язки по відношенню до банку виконувала належним чином, у зв`язку із чим до апеляційної скарги надаються відповідні квитанції, які відповідачка була позбавлена можливості надати до суду першої інстанції, зважаючи на неналежне повідомлення судом про розгляд справи.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 13.06.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

09.07.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.10.2019 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг «Monobank», у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 02.10.2019 (Анкета-заява).

У Анкеті-заяві відповідачка погодилася з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, укладання якого нею підтверджується та який відповідачка зобов`язується виконувати.

На підставі укладеного договору, відповідачка отримала кредит у розмірі 100000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 , що також підтверджується випискою з рахунку.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 02.10.2019, станом на 26.08.2024, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 115585,24 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 0 грн., заборгованість за пенею 0 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність між сторонами договірних правовідносин, невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором та наявність у останньої заборгованості перед банком у заявленому до стягнення розмірі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки монобанк. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Тобто, правова природа договору, укладеного через мобільний застосунок «Monobank» полягає у приєднанні до його умов шляхом накладання власного електронного підпису, чим підтверджується згода споживача.

Укладений між сторонами даної справи договір має специфіку, не властиву укладенню кредитних договорів у паперовому вигляді. Банківське обслуговування клієнтів здійснюється дистанційно, без відділень, а тому споживач самостійно розпоряджається наданими йому коштами. Погодження із Умовами та правилами обслуговування рахунків фізичної особи шляхом проставляння електронного цифрового підпису особою свідчить про належне укладання кредитного договору.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

В даній анкеті-заяві зазначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

Згідно з п. 3 Анкети-заяви, підписанням цього договору відповідачка підтверджує, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, відповідачка беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Відповідачка погодилася з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

У п. 6 Анкети-заяви, відповідач просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку. Також засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Відповідач підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/удосконаленого електронного підпису.

Згідно з п. 2.1. Розділу ІІ «Основні положення» Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank), затверджених протоколом № 46 від 24 листопада 2021 року (а. с. 17 - 29 т. 1), при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору в тому числі платіжної системи MasterCard/Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Номер поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки, зазначається у Анкеті-заяві.

За змістом п. 2.4. Розділу ІІ «Основні положення» Умов своїм підписом на анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного договору клієнт ознайомився з текстом розділів, пунктів, підпунктів цих Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіма умовами інших частин договору, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним.

Згідно з п. 2.5. Розділу ІІ «Основні положення» Умов, укладаючи договір клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами договору.

Відповідно до п. 2.12. Розділу ІІ «Основні положення» Умов клієнт уклавши Договір, шляхом підписання анкети-заяви, підтверджує, що клієнт до укладення ним договору був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та орієнтовної загальної вартості кредиту тощо, як це вимагає законодавство про споживче кредитування, та отримав відповідні документи від банку і погоджується з ними.

Згідно з п. 5.2. Розділу V «Порядок здійснення дистанційного обслуговування» Умов в рамках дистанційного обслуговування банк надає клієнту інформацію про банківське обслуговування шляхом її направлення на адресу клієнта, зазначену в анкеті-заяві або в мобільний додаток клієнта.

Відповідно до п. 6.1., п. 6.2. Розділу VI «Використання електронного підпису» Умов банк та клієнт погодили, що всі правочини ( у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися сторонами або кожною стороною окремо з використанням удосконаленого електронного підпису (ЕП) у Мобільному додатку. Удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Згідно з п. 6.4., п. 6.5., п. 6.6. Розділу VI «Використання електронного підпису» Умов під удосконаленим електронним підписом розуміється вид електронного підпису, створений за результатом криптографічного перетворення електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис, з використанням засобу удосконаленого електронного підпису та особистого ключа, однозначно пов`язаного з підписувачем, і який дає змогу здійснити електронну ідентифікацію підписувача та виявити порушення цілісності електронних даних, з якими пов`язаний цей електронний підпис. Удосконалений електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Сторони погодили використання ЕП без сертифіката ключа. Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону клієнта, на якому встановлений мобільний додаток лише після ідентифікації клієнта з використанням смартфону клієнта. Згенерований особистий ключ клієнта захищається паролем та може бути розміщений в хмарному сховищі. Відкритий ключ розміщується на анкеті-заяві, яка підписується клієнтом.

Відповідачу згенеровано ключову пару з особистим електронним ключем та відповідним їй відкритим ключем, реквізити якого містяться в анкеті-заяві.

Відповідно до пункту 14 Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки в банківській системі України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2017 року № 78, яке було чинним станом на час виникнення спірних правовідносин, використання удосконаленого електронного підпису, удосконаленої електронної печатки та простого електронного підпису здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим електронним підписом) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.

З огляду на викладене, договір з використанням електронного підпису є правомірним, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23.03.2020 у справі № 404/502/18.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що кредитний договір було підписано за допомогою електронного підпису та договір вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст. 205, 207 ЦК України.

Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, в постанові від 16.12.2020 в справі № 561/77/19, в якій, ухвалюючи рішення про стягнення боргу за кредитним договором, суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 в справі № 234/7159/20.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач, вказуючи на неналежне виконання відповідачкою зобов`язань за укладеним між сторонами кредитним договором, надав до суду розрахунок заборгованості.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 02.10.2019, станом на 26.08.2024, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 115585,24 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 0 грн., заборгованість за пенею 0 грн.

У свою чергу, відповідачка заперечуючи проти позовних вимог, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, посилається на те, що АТ «Універсал Банк» не надало до суду першої інстанції належних та допустимих доказів видачі відповідачу ОСОБА_1 банківської картки, відкриття їй рахунку, а також виписки з такого рахунку, з якої можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою та наявність у неї заборгованості за кредитом.

При цьому вказує, що ані умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, які містять паспорт споживчого кредиту «картка Monobank» та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, ані витяг з тарифів за карткою «Monobank» не містять підпису позичальника, а також доказів, що саме з цими документами було ознайомлено відповідачку, з ними вона погодилась, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент їх отримання містили умови, зазначені в цих документах, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та були у редакціях, що додані банком до позовної заяви.

Разом з цим вказує, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Також, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення вказує на те, що свої обов`язки по відношенню до банку виконувала належним чином, у зв`язку із чим до апеляційної скарги надаються відповідні квитанції, які відповідачка була позбавлена можливості надати до суду першої інстанції, зважаючи на неналежне повідомлення судом про розгляд справи.

Такі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає частково обґрунтованими, з огляду на наступне.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів видачі банківської картки, відкриття рахунку, а також виписки з такого рахунку, з якої можна було б встановити факт користування банківською карткою та наявність заборгованості за кредитом, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки в матеріалах справи міститься виписка по рахунку, з якої вбачається користування ОСОБА_1 кредитними коштами, рух коштів по рахунку.

Більш того, відповідачка, вказуючи про відсутність доказів в матеріалах справи щодо видачі картки та встановлення кредитного ліміту, вказує про те, що нею здійснювалось погашення коштів, що свідчить про визнання останньою факту укладення кредитного договору, шляхом відкриття рахунку та встановлення кредитного ліміту.

Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за якою обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, розрахунком заборгованості, підтверджують наявність заборгованості відповідача за виданим кредитом.

У постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 209/3046/20 зазначено, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Це відповідає положенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, які в цій частині не спростовуються доводами апеляційної скарги та не заперечуються безпосередньою відповідачкою.

В той же час, з урахуванням доводів апеляційної скарги, дослідивши виписку про рух коштів по рахунку, колегія суддів вбачає, що позивач звертаючись до суду із вимогою про стягнення заборгованості просить стягнути тіло кредиту, яке складається із нарахованої банком заборгованості - використаного відповідачкою кредитного ліміту та відсотків, які нараховувались банком за користування кредитними коштами.

У свою чергу, відповідачкою не заперечується використання кредитних коштів, вказуючи на їх погашення, проте остання заперечує також щодо інших умов кредитування, зокрема в частині нарахування відсотків.

Як вже зазначалося, відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Особливістю такого договору у розрізі спірних правовідносин є те, що позичальник приєднується до стандартної форми договору, запропонованої позикодавцем, без можливості внести зміни до такого договору приєднання.

Проте, позикодавець, надаючи можливість позичальнику можливість приєднатися до такого договору, зобов`язаний надати усю вичерпну інформацію щодо умов кредитування.

Як убачається із матеріалів справи, на обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем надано умови іта правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank та паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Чорна карта».

Відповідно до Розділу V «Надання та обслуговування кредиту» Умов клієнт повинен здійснювати операції в межах кредитного ліміту з урахуванням вартості послуг банку відповідно до тарифів.

Згідно з Розділом V «Надання та обслуговування кредиту» Умов на суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366 календарних днів у році за процентними ставками, зазначеними в тарифах. Також процентна ставка за кредитом на місяць, наступний за звітним, вказується банком у мобільному додатку.

Відповідно до п. 5.11. Розділу V «Надання та обслуговування кредиту» Умов клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнта як визнання клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного тарифами.

Як вбачається з Розділу V «Надання та обслуговування кредиту» Умов, погашення заборгованості клієнта за договором здійснюється за рахунок коштів, що надходять на рахунок клієнта у наступному порядку: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, що передбачені договором.

Відповідно до Розділу V «Надання та обслуговування кредиту» Умов за порушення строків сплати щомісячного мінімального платежу клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від базової процентної ставки, зазначеної в тарифах, що діє на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі, замість базового розміру процентної ставки, зазначеного в тарифах, нараховуються від суми загальної заборгованості з моменту виникнення заборгованості під час дії пільгового періоду за карткою, внаслідок не внесення щомісячного мінімального платежу в повному обсязі, або за кожен календарний день поточного календарного місяця, в якому клієнт своєчасно не вніс щомісячний мінімальний платіж за звітній місяць після закінчення дії пільгового періоду за карткою. У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із тарифами, але не більше 50% від суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних.

Згідно з Розділом V «Надання та обслуговування кредиту» Умов у випадку настання істотного порушення клієнтом зобов`язань банк не пізніше наступного робочого дня у мобільному додатку не пізніше 3-х робочих днів за допомогою месенджерів та смс направляє клієнту повідомлення про відповідне порушення із зазначенням дій, необхідних для усунення та строку протягом якого вони мають бути здійснені.

Відповідно до Розділу V «Надання та обслуговування кредиту» Умов у випадку, якщо істотне порушення клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у пункті 5.18, кредит стає у формі «на вимогу», а банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою мобільного додатку направляє клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій.

Проте, надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк», з огляду на їх мінливий характер та за відсутності на такому документі підпису позичальника, не можна вважати складовою кредитного договору, з якою пересічний споживач ознайомився та був поінформованим щодо всіх умов кредитування, зокрема в частині встановлення та нарахування відсотків, оскільки позичальник, з огляду на масив інформації, розміщений у такому документі, не здатен ознайомитися з усіма істотними умовами договору у такий спосіб.

У свою чергу, банк не позбавлений можливості навести усю інформацію щодо умов кредитування в анкеті-заяві до договору про надання послуг, з якою ознайомлюється позичальник та проставляє свій підпис, укладаючи договір.

Такі висновки узгоджуються з постановою Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, в якій зазначено, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником » .

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Чорна карта» містить, у тому числі, базову відсоткову ставку, розмір штрафу за порушення строків платежів. Однак, у зв`язку з відсутністю підпису позичальника на вказаному витязі, а також не зазначенням в анкеті-заяві виду кредитної картки, такий витяг не може бути прийнятий до уваги судом як доказ узгодження між сторонами умов договору в частині нарахування зазначених складових боргу.

03.07.2019 Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17 зробила висновок, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг надає кредитору можливість додавати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Отже, для того, щоб Умови та правила банку були застосовані, необхідно, щоб вони містили підпис позичальника.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу також на те, що надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank» набувають чинності 27.11.2021, в той час як анкета-заява відповідачем була підписана 02.10.2019.

За таких обставин та враховуючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів доходить висновку, що банком не надано доказів погодження між сторонами розміру відсотків, а відтак перевірити правомірність та правильність їх нарахування не є можливим, що не надає правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України, в зв`язку з чим апеляційний суд не може погодитися з доводами позивача у відзиві на апеляційну скаргу, що правовідносини, які наразі існують між сторонами щодо відкриття поточного рахунку, випуску платіжної картки, встановлення кредитного ліміту, надання у користування кредитних коштів у межах кредитного ліміту, нарахування процентів за користування коштами є наслідком вже укладеного сторонами по справі договору про надання банківських послуг від 02.10.2019, який відповідачем певний час виконувався, що саме по собі є підтвердженням його укладення та прийняття умов договору.

З урахуванням встановленого, беручи до уваги доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі було досліджено наявні в матеріалах справи докази, з огляду на підстави та предмет позовних вимог, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для повного задоволення позовних вимог.

Так, з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача вбачається, що:

02.10.2019 відповідачці був встановлений кредитний ліміт у розмірі 20 000 грн;

10.04.2020 кредитний ліміт було збільшено до 45 000 грн.

14.06.2020 кредитний ліміт було збільшено до 60 000 грн.

12.11.2020 кредитний ліміт було збільшено до 70 000 грн.

У вказані періоди відповідач користувалась кредитними коштами у межах встановленого ліміту та здійснювала погашення до встановленого ліміту.

13.02.2021 кредитний ліміт було підвищено до 100 000 грн. та 27.02.2022 знижено до 10 000 грн., який був використаний ОСОБА_1 .

Поряд з цим, 18.10.2022 ОСОБА_1 здійснила погашення заборгованості, відновивши кредитний ліміт до 10 000 грн., який у подальшому нею був використаний.

10.12.2022 кредитний ліміт було підвищено до 100 000 грн., яким відповідач користувалась та здійснювала періодичні погашення заборгованості.

При цьому вбачається, що у вказані періоди банк за рахунок встановленого кредитного ліміту здійснював списання відсотків, які сторонами не були погоджені у встановленому законодавством порядку та розмірі, про що вказано вище, тим самим збільшуючи заборгованість за тілом кредиту, всього було нараховано та списано 22 872,74 грн.

Разом з цим, відсотки списувались з відповідачки, понад встановленого кредитного ліміту, за рахунок встановленого банком овердрафту, при цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження погодження умов встановлення овердрафту.

За таких обставин, колегія суддів приходить висновку, що заявлена до стягнення сума 115 585,24 грн. не є заборгованістю за тілом кредиту, як вказує банк, оскільки вона частково сформована за рахунок нарахованих та списаних в односторонньому порядку відсотків, а також шляхом встановлення відповідачці в односторонньому порядку овердрафту, що судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог було залишено поза увагою.

З урахуванням того, що сторонами не було погоджено розміру відсотків, списання банком відсотків на загальну суму 22 872,74 грн. в рахунок збільшення заборгованості за тілом кредиту колегія суддів вважає безпідставним.

Поряд з цим, до апеляційної скарги відповідачкою долучено докази на підтвердження погашення заборгованості у розмірі, які, як вказує остання, була позбавлена можливості долучити до суду першої інстанції, посилаючись на те, що її не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Згідно положень ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, оскільки повернення поштового повідомлення до суду першої інстанції з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», у розумінні ч. 6 ст. 272 ЦПК України, не є належним повідомленням учасника справи про розгляд справи, а тому колегія суддів вважає можливим прийняти долучені ОСОБА_1 докази сплати заборгованості на загальну суму 17 600 грн., які врахувати до загальної суми заборгованості.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у розмірі 75 112 грн. 50 коп., з якої слід вирахувати суму нарахованих та списаних відсотків, яку банк додав до тіла кредиту, що складає 22 872,74 грн. та суму у розмірі 17 600 грн., яка була сплачена відповідачкою в рахунок погашення заборгованості, про що надано належні, допустимі та достатні докази (115 585,24 - 22872,74 - 17600).

Таким чином, задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, неповно з`ясував обставини справи, висновки суду першої інстанції в частині не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову, шляхом стягнення із відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.10.2019 в розмірі 75 112 грн. 50 коп.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн., який судом першої інстанції стягнуто з відповідачки у повному обсязі, однак за наслідками апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідачки пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (65 %) у розмірі 1968,20 грн.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 3936,80 грн. та за наслідками апеляційного перегляду суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги, тому сплачений відповідачкою судовий збір підлягає стягненню на її користь з позивача пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (35 %) у розмірі 1377,74 грн.

Згідно вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд зобов`язує відповідачку, на користь якої покладено більшу суму судових витрат, сплатити позивачу різницю в розмірі 590,46 грн. (1968,20 грн. - 1377,74 грн.).

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.10.2019 у розмірі 75 112 (сімдесят п`ять тисяч сто дванадцять) грн. 50 (п`ятдесят) коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 590 (п`ятсот дев`яносто) грн. 46 (сорок шість) коп.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», , місцезнаходження юридичної особи: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова