Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чепки В.В., за участі секретаря судового засідання Авдєєвої К.Т., представника позивача - адвоката Німець О.М., представника відповідача- адвоката Стасьо К. М., представника Служби у справах дітей Ужгородської міської ради - Шатрова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 березня 2014 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що до реєстрації шлюбу, у відповідача ОСОБА_4 , народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України - за вказівкою матері). Згодом, за їх спільною згодою він визнав батьківство відносно ОСОБА_5 , на підставі заяви, поданої в Ужгородський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області. Ім`я дитини ОСОБА_5 змінено на ОСОБА_6 .

08 липня 2019 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

02 жовтня 2019 року на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду №308/3168/19 від 30 серпня 2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виключено з відомостей про батьківство ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що ОСОБА_1 підтримує обох дітей, сплачує аліменти на ОСОБА_3 в повному обсязі, переказує ОСОБА_8 та ОСОБА_3 гроші на додаткові витрати, цікавиться їхнім життям та здоров`ям, щодня спілкується в телефонному режимі.

Після повномасштабного вторгнення ОСОБА_2 виїхала з синами, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , до Амстердаму ( Нідерланди ).

Позивач підтримує контакт з дітьми, в тому числі після їхнього виїзду за межі України.

Пояснює, що в 2023 році йому стало відомо, що його колишню дружину взяла на контроль служба захисту дітей та молоді регіону Амстердам, через невиконання нею своїх батьківських обов`язків.

Зазначає, що рішенням окружного суду Амстердама (Відділ у справах з сімейного та ювенального права) від 15.12.2023 року справа С/13/742835/JE RK 23-740, ОСОБА_1 та ОСОБА_11 поміщено під нагляд Служби захисту дітей та молоді регіону Амстердам, що розташована в м. Амстердам, на період з 15.12.2023 року до 15.09.2024 року.

Рішенням окружного суду Амстердама (Відділ у справах з сімейного та ювенального права) від 04.06.2023 року, номери справ: С/13/751163/JE RK 23-318, С/13/750269/ JE RK 24- 277, ОСОБА_1 та ОСОБА_11 дозволено влаштувати поза сім`єю, а саме в патронатну родину, а якщо це не буде можливим, то на проживання в приміщенні організації з надання допомоги молоді.

Вказує, що оскільки, патронатну родину для дітей не знайшли, то діти на даний час проживають в приміщенні організації з надання допомоги молоді.

Неодноразово позивач спілкувався разом зі своїм представником зі службою у справах дітей Амстердаму і порушував питання щодо повернення дітей до нього.На реалізацію цього питання вказана служба зв`язалася з органами виконавчої влади України з визначення питання чи безпечно буде жити дітям на території України та чи може батько в повній мірі дбати про дітей. Працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради було здійснено візит за адресою місця проживання батька ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та складено відповідний Акт.

Також, 15.08.2024 року позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради із заявою, щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виховання сина ОСОБА_3 , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу Дитини.

З огляду на викладене, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2024 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.12.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідачка з`явилася у судове засідання, яке відбулося 27.01.2025, однак, з причин необхідності залучення адвоката, попросила відкласти розгляд справи.

03.02.2025 у справу вступила представник відповідача - адвокат Стасьо К. М.

24.04.2025 представником позивача подано клопотання про долучення доказів. Згідно з клопотанням повідомлено про те, що 7 лютого 2025 року Суд Амстердама у справі № C/13/754504 / JE RK 24-483 прийняв рішення продовження нагляду за неповнолітнім ОСОБА_3 , починаючи з 15 лютого 2025 року до 15 вересня 2025 року, що здійснюється Службою захисту молоді регіону Амстердам та продовження дозволу на розміщення поза домом щодо ОСОБА_3 для проживання в прийомній сім`ї, житловій групі або мережевому розміщенні, у тому числі за кордоном, з 15 лютого 2025 року до 15 вересня 2025 року. Дане рішення є таким, що підлягає негайному виконанню. Разом з тим, представнику позивача дане рішення було скероване лише 22.04.2025 року о 17.46 год. на електронну пошту. З огляду на зазначене, у представника позивача була відсутня можливість надати це рішення суду раніше. Вказує, що таке рішення суду було прийнято після відкриття провадження у даній справі та є надзвичайно важливим для встановлення обставин, щодо ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки у рішенні зазначено, що з часу слухання 28 серпня 2024 року мати з`явилась лише один раз. Після того контакт із нею майже повністю зник. Вона погрожувала. Є контакт через Інстаграм, але вона не відповідає на електронні листи. ОСОБА_3 також хоче все менше спілкуватися з нею. Хлопці хочуть жити або з батьком, або з бабусею, або з матір`ю. ОСОБА_3 може ходити до школи і добре розмовляє нідерландською. На даний час, мати знову пішла з роботи і на даний час вона знову є безробітною.

Просить суд долучити рішення суду від 07.02.2025 року та його переклад на українську мову.

21 травня 2025 року представником відповідача - адвокатом Стасьо К. М. подано письмові пояснення, у яких просить врахувати, що на теперішній час закінчився строк дії Рішення окружного суду Амстердама Відділ у справах з сімейного та ювенального права) від 15.122023 року справа С/13/742835/JE RK 23-740, за яким ОСОБА_12 та ОСОБА_3 поміщено під нагляд Служби захисту дітей та молоді регіону Амстердам, що розташована в м. Амстердам, на період з 15.12.2023 року до 15.09.2024 року, яке лягло в основу висновку Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

Крім того зазначає, що Висновок органу опіки та піклування датований 27.08.2024 року, тобто фактично менш ніж за місяць до закінчення такого терміну. тому обґрунтованих підстав для прийняття комісією такого висновку без врахування актуальної інформації станом на час прийняття комісією рішення, а також без врахування думки матері ОСОБА_2 вважає неналежним доказом по справі.

Вказує, що органу опіки та піклування була відома інформація з приводу того, що мати знаходиться за кордоном, контакти матері були наявні у батька, який був ініціатором заяви, однак будь - яких даних про те, що орган опіки та піклування намагався зв`язатись з матір`ю ОСОБА_3 для отримання якої-небудь інформації з приводу заяви батька, безпосередньо будь яким чином, окрім як засобами поштового зв`язку за місцем її реєстрації в Україні, матеріали справи не містять.

Також, дійсно, Рішенням окружного суду Амстердама (Відділ у справах з сімейного та ювенального права) від 23.05.2024 та 04.06.2023 року справа С/13/751163/JЕ RK 23-318, C/13/750269/JE RK 24-277, ОСОБА_1 та ОСОБА_11 дозволено влаштувати поза сім?єю, а саме в патронатну родину, а якщо це не буде можливим, то на проживання в приміщенні організації з надання допомоги молоді. Для матері були визначені умови, які вона повинна дотриматись для повернення до неї дітей.

Зазначає, що Органом опіки та піклування будь-яких дій з приводу з?ясування позиції та відношення дітей до матері та її виховання з`ясовано не було, хоча станом на час прийняття комісією висновку ОСОБА_3 виповнилось повних 10 років, тобто інтереси дитини не враховано.

Відповідач вважає, що наданий органом опіки та піклування висновок щодо розв?язання спору не є достатньо обгрунтованим, а відтак не може бути покладений судом в основу висновку при вирішенні спору щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 . У даному висновку наявне лише посилання на інформацію, отриману зі слів батька.

Крім цього у висновку не вказано, які заходи вживалися для вирішення проблемних питань, чи проводилися співбесіди з обома батьками, чи обговорювалася поведінка матері на засіданнях і чи приймалися відповідні рішення та наслідки таких заходів, чи збиралися та враховувалися характеризуючи дані і щодо матері також, чи проводилися обстеження умов проживання обох батьків, а також не вказано чи враховувалися зазначені обставини при прийнятті рішення про позбавлення батьківських прав матері.

Окрім того, що стосується рішення суду Амстердама номер справи: C/13/754504//JE RK 24-483 від 07.02.2025, зазначає, що згідно з рішенням від 07.02.2025 року, нагляд щодо ОСОБА_3 було продовжено з 15 лютого 2025 року до 15 вересня 2025 року, а також продовжено його розміщення в прийомній сім?ї чи житловій групі або мережевому розміщенні, у тому числі за кордоном до 15 вересня 2025 року. Також у вказаному рішенні зазначено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_3 хочуть проживати разом або з батьком, або з бабусею, або в тому числі як вказано з матір?ю.

Разом з тим, 11 квітня 2025 року відбулась зустріч ОСОБА_2 за участю адвоката К.М. Стасьо та менеджера з питань сім`ї ОСОБА_13 , м. Амстердам, на якій було висвітлено ряд питань, зокрема участь матері у вихованні дітей та зміни, які відбуваються з приводу повернення можливості дітей матері. Було з?ясовано, що ОСОБА_2 спілкується з дітьми, підтримує контакт, виконує умови та налагоджує спосіб життя та організовує побут, щоб повернути дітей у належні умови. Служба у справах захисту дітей Амстердам здійснює нагляд. Крім того, надасть звіт про актуальну інформацію з приводу вказаних обставин.

Представник відповідача вказує. що 20 травня 2025 року о 20 год 52 хв. на її електронну адресу надійшов лист від представника Служби у справах захисту дітей, яка попередньо повідомила про затримку зі звітом у зв?язку з її відсутністю на роботі. З вказаного листа вбачається, що 12 березня 2025 року матір запросили на зустріч для відновлення контакту між матір?ю та керівником сім?ї. Мати присутня на цій розмові. Мати зазначила, що співпрацюватиме з органами захисту дітей. Згодом, служба захисту дітей мала три зустрічі з матір?ю та дітьми та була на них присутня. Служби захисту дітей помітили, що мати підтримувала зв?язок зі Службою захисту дітей з 12 березня 2025 року. Раніше мати давно втрачала зв?язок, і Службі захисту дітей було незрозуміло, де мати перебувала на той час. У березні 2025 року Служба захисту дітей подала до Ради захисту дітей запит на розслідування припинення батьківських прав, але його було відкликано, коли мати відновила контакт, а це означало, що підстав для продовження цього розслідування не було. На цей момент мати зв?язалася з органами захисту дітей.

Вказує, що з наведеного вбачається, що мати ОСОБА_14 відповідально ставиться до своїх батьківських обов?язків, вживає заходів для того, щоб їй передали дітей для належного догляду раніше визначеного строку рішенням суду, та співпрацює з Службою у справах дітей у цьому напрямку.

Представник відповідача зазначає, що у листі жодним чином не висвітлено будь якої актуальної на даний час інформації, яка б негативно характеризувала її як матір, не вказано якихось негативних чинників, які б перешкоджали спілкуванню її, як матері, з дітьми, зокрема ОСОБА_3 , або невиконання нею своїх батьківських обов?язків.

Також вказує. що ОСОБА_2 знайшла житло та проживає за адресою: АДРЕСА_2. Служба у справах дітей навідувалась за місцем її проживання. Крім того вона систематично підтримує зв?язок з дітьми засобами телефонного зв?язку, спілкується, діти хочуть повернутися до неї, у межах своїх можливостей вона дбає про них.

Крім того слід вказати, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштувалась, Номер контракту: CN/VP-3067.

Разом з тим, представник відповідача зазначає, що оскільки у листі Служби захисту дітей від 20.05.2025 року не висвітлено всіх обставин, представником К.М. Стасьо буде підготовано додатковий лист у якому висвітлено більш конкретні питання, зокрема чи виконує мама заявлені до неї вимоги, що змінилося з того часу, питання з приводу ставлення дітей до матері, бажання ОСОБА_3 повернутись до матері, належність досліджених раніше службою умов проживання матері та чи придатні вони для дітей, ставлення матері до виконання своїх обов`язків та які позитивні зміни відбулись за час коли мати зустрічалась з дітьми, а також доцільність повернення дітей до матері.

Разом з тим, оскільки це потребує додаткового часу, станом на 21.05.2025 такий не надається можливим долучити до матеріалів справи, однак при отриманні відповіді такий буде надано.

Представник відповідача звертає увагу суду, що матеріалами справи не підтверджено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов?язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов?язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, після розлучення сторін, як встановлено судом, відповідач бере участь в вихованні дітей, виправилась, співпрацює зі службою захисту дітей за місцем свого проживання зокрема в Амстердамі, що дало позитивні результати, працевлаштувалась та знайшла житло.

Вказує, що у справі відсутні докази застосування до ОСОБА_2 заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, зокрема і за кордоном, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов?язків. Так, були проведені бесіди з нею, де вона бере участь, нею взято до уваги попередження з боку органу опіки, тобто вона вживає заходи, що свідчать про позитивну динаміку в її поведінці та зусилля.

Вважає, що позивачем не доведено, що поведінка ОСОБА_2 відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов?язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дитини, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб. Зокрема наведеними вище рішеннями суду, на які і зокрема посилався позивач обгрунтовуючи своє рішення, було встановлено, що мати опинилась в чужій країні, підтримки, рідних та знайомих у неї немає. Наведені у позові обставини, з врахуванням наданої позиції Служби захисту дітей Амстердаму не свідчать про те, що поведінку матері у кращу сторону змінити не можливо.

На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити.

19.06.2025 представник відповідача заявила клопотання про участь відповідачки у судових засіданнях у режимі відеоконференції.

Таке клопотання було задоволено судом, однак відповідачка не зареєструвалася у системі EASYCON для участі у судових засіданнях, які були у подальшому призначені на 23.06.2025, 01.07.2025, 09.07.2025 та на 21.07.2025.

Позивач та представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримували, просили суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Стасьо К. М. заперечувала проти задоволення позову, з підстав, наведених у письмовому запереченні. Водночас повідомила, що нею отримано відповідь на її лист, адресований Службі захисту дітей Амстердаму, однак, оскільки подання до суду вказаного листа з відповідачкою узгоджено не було, така відповідь не може бути надана.

Представник органу опіки і піклування у судовому засіданні вказав, що дійсно висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ґрунтувався на рішенні Служби у справах дітей Амстердаму, однак на теперішній час вважає, що підстав для відмови у позові немає, оскільки дитина біля двох років вилучена від матері, яка не вживає активних заходів для її повернення. Вказує, що у даному випадку потрібно брати до уваги саме захист інтересів малолітнього ОСОБА_3 . Просив задовольнити позов з цих підстав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 липня 2019 року справа № 308/5796/19 розірвано.

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 23.07.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьком значиться ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 25.07.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьком значиться ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_2 .

З позовної заяви слідує, що після розірвання шлюбу, на підставі рішення суду, ОСОБА_1 було виключено із запису про батьківство як батька ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що стверджується копією посвідчення серія НОМЕР_3 від 03.11.2021.

З матеріалів справи слідує, що після повномасштабного вторгнення, ОСОБА_2 виїхала з синами, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , до Амстердаму ( Нідерланди) .

З листа начальника відділу ДВС у місті Ужгороді ЗМУМЮ від 09.08.2024, слідує, що на виконанні у відділу ДВС у місті Ужгороді перебуває виконавче провадження НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа №308/7987/19 від 13.05.2021, виданого Ужгородським міськрайонний судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від заробітку щомісячно починаючи з 11.07.2019 року і до досягання дитиною повноліття. Станом на 01.08.2024 заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Суд також встановив, що через невиконання своїх батьківських обов`язків, на підставі рішення окружного суду Амстердама дітей у відповідачки ОСОБА_2 відібрали.

Зокрема, відповідно до рішення окружного суду Амстердама (Відділ у справах з сімейного та ювенального права) від 15.12.2023 року справа С/13/742835/JE RK 23-740, перекладеного з нідерландської мови на українську мову, ОСОБА_1 та ОСОБА_11 віддано під нагляд Служби захисту дітей та молоді регіону Амстердам, що розташована в м. Амстердам, на період з 15.12.2023 року до 15.09.2024 року. Вказане рішення ухвалене на підставі заяви Служби захисту молоді у регіоні Амстердам, яка звернулася до суду через те, що діти живуть в умовах, які серйозно загрожують їхньому розвитку: дітьми нехтують; діти не отримують необхідного догляду від матері, часто залишаються самі вночі; мати має хлопця, який раніше судимий за погрози, ножові поранення, правопорушення, пов`язані з наркотиками; мати відкидає будь-які занепокоєння, не бачить потреби у допомозі; ОСОБА_3 останнім часом має засмучений вигляд; його догляд та гігієна викликають занепокоєння; має погані зуби; часто пропускає школу. Син ОСОБА_8 також часто пропускає школу, має непокірну поведінку, роздратований, втомлений, його часто виганяють з класу; часто пропускає школу; спілкується з старшими хлопцями та вже стикався з поліцією.

Суд ухвалив ОСОБА_1 та ОСОБА_11 віддати під нагляд Служби захисту дітей та молоді регіону Амстердам, що розташована в м. Амстердам, на період з 15.12.2023 року до 15.09.2024 року.

З рішення окружного суду Амстердама (Відділ у справах з сімейного та ювенального права) від 23.05.2024 року, номери справи: С/13/751163/JE RK 23-318, вбачається, що рішенням від 16.01.2024 було надано дозвіл на екстрене вилучення дітей для проживання у прийомній сім`ї строком на 4 тижні.

На засіданні 19 січня 2024 року, про що складено протокол, було розглянуто вищезгадане клопотання про надання невідкладної допомоги, а розгляд справи перенесено на засідання 30 січня 2024 року, щоб дати можливість адвокату матері представити свій захист. Рішення від 16 січня 2024 року було залишено без змін.

Ухвалою від 30 січня 2024 року рішення від 16 січня 2024 року залишено без змін.

Згодом щодо дітей було видано наказ про вилучення дітей з дому для проживання в закладі патронатного виховання до 12.03.2024. Також було видано наказ про тимчасовий порядок побачень між дітьми та їхньою матір?ю. Розгляд решти заяви було відкладено до слухання 15 лютого 2024 року. Ухвалою від 15 лютого 2024 року у задоволенні заяви про видачу наказу про відібрання дітей з дому було відмовлено.

03 травня 2024 року Служба захисту дітей та молоді регіону Амстердам подала заяву з запитом на вилучення дітей з дому для проживання в закладі патронатного виховання, на час проведення нагляду

Заява мотивована тим, що діти значно відстають у розвитку. Мати створює небезпечні умови дітям, собі та іншим жителям притулку Блейфгейс, де вона разом з дітьми перебуває з міркувань безпеки. Біологічний батько воює на фронті. У Нідерландах мати має стосунки з турком ОСОБА_17. Цей ОСОБА_17 знущається над матір?ю та маніпулює дітьми. Інколи мати відкрито про це розповідає, а інколи заперечує. Мати не дотримується домовленостей з Блейфгейсом та продовжує зустрічатися з ОСОБА_17. При цьому присутні діти. Мати випиває та, можливо, вживає кокаїн. 21 травня 2024 року відбулася бійка у Блейфгейсі між матір?ю та водієм таксі у присутності дітей. Як розповів водій таксі, у таксі сиділа мати з дітьми та турком, чоловік та мати випили пляшку горілки. Мати не зізнається, що досі зустрічається з ОСОБА_17 та діти перебувають під його впливом. У зв?язку з інцидентом їх виселили з Блейфгейсу, через що мати з дітьми залишилися на вулиці. Сім?я не має іншого місця і Рада вважає, що мати з дітьми поїхали до ОСОБА_17, з усіма наслідками цього. Безпека дітей наразі не дотримується.

Заява була задоволена.

З рішенням суду Амстердама - Суд у сімейних справах і у справах неповнолітніх С/13/754504/ JE RK 24- 2483 від 07.02.2025 вбачається, що вказана справа розглянута за позовом Служби захисту дітей та молоді регіону Амстердам. У рішенні вказано, що Рішенням від 12 вересня 2024 року термін дії наказу про нагляд за ОСОБА_3 продовжений з 15 вересня 2024 року до 15 лютого 2025 року, а дозвіл на проживання у сімейному будинку/центрі спільного проживання також продовжений до 15 лютого 2025 року. В іншому позовну заяву залишено без руху.

Служба захисту неповнолітніх підтримала продовження на сім місяців обох заходів щодо обох дітей, а саме дозвіл на проживання дітей у сімейному будинку і мережевій групі (за кордоном). Служба захисту неповнолітніх заявила, що досі наявні підстави для дії наказу про нагляд. Мати досі не має постійного місця проживання чи перебування і не повідомляє про це. Вона не дотримується домовленостей про безпеку. Мають бути зрозумілими майбутні перспективи дітей. Тому Служба захисту неповнолітніх звернулася до Центрального органу щодо надання інформації про життєву ситуацію батька і бабусі по матері в Україні. Діти хотіли б поїхати туди. На усному слуханні вимоги були підтримані. Служба захисту неповнолітніх заявила, що за даними Центрального органу діти можуть проживати з батьком і бабусею в Україні.

У рішенні вказано, що батько звернувся в Україні за наданням йому одноосібних прав батьківської опіки над ОСОБА_3 . Служба захисту неповнолітніх хоче вивчити можливість поміщення у мережеву групу в Україні. Поки що є певні труднощі, тому що права батьківської опіки над хлопчиками чітко н визначені. З моменту слухання 28 серпия 2024 року мати приїжджала один раз. Після цього контактів з матір?ю практично не було. Вона погрожувала. Контакти відбуваються через керівництво сімейного будинку, однак вона не реагує на повідомлення електронною поштою. ОСОБА_3 хоче спілкуватися з нею все менше. Для Служби захисту неповнолітніх неясно, чому так відбувається. Хлопчики хочуть жити або з батьком, або з бабусею, або з матір?ю. У хлопчиків спостерігається позитивний розвиток. ОСОБА_3 може ходити до школи і добре говорить нідерландською.

У рішенні вказано, що батько заявив, що воював на фронті три роки. Зараз він живе у спокійному районі, але все ще служить в армії. Батько хоче повернутися до цивільної роботи. Батько хоче, щоб ОСОБА_3 приїхав і жив з ним, щоб він міг піклуватися про них. Він хоче, щоб йому передали права опіки, і розраховує отримати одноосібне право батьківської опіки приблизно через шість місяців.

Суд встановив існування загрози для розвитку дітей та продовжив термін дії наказу про нагляд за ОСОБА_3 до 15.09.2025 року.

У долученому представником відповідача листі адміністратора сім`ї ОСОБА_24 (організація Jeugd Bescherming) від 20.05.2025 року щодо прогресу ОСОБА_18 зазначено, що 23 травня 2024 року ОСОБА_19 та ОСОБА_20 вдруге виселили з дому організацією захисту молоді в регіоні Амстердам. 12 вересня 2024 року як наказ про нагляд, так і дозвіл на розміщення поза домом продовжені на п?ять місяців. 15 жовтня 2024 року Служба захисту дітей надіcлала матері та її адвокату умови, які мати повинна виконати. Також було заплановано зустріч з матір?ю на 15 жовтня 2024 року в Управлінні захисту дітей. 14 жовтня 2024 року мати зазначила, що не буде присутня на цій зустрічі, оскільки перебуває за кордоном у справах. 25 жовтня 2024 року мати оголосила, що ознайомилася з умовами та що наразі перебуває в Україні. Незрозуміло, коли вона повернеться. З того моменту мати мала непостійний контакт або взагалі не мала жодного контакту зі Службою захисту дітей. 7 лютого 2025 року Амстердамський суд продовжив та оголосив постанову про нагляд та дозвіл на влаштування дитини поза сім?єю до 15 вересня 2025 року. Мати не була присутня на слуханні.

12 березня 2025 року матір запросили на зустріч для відновлення контакту між матір?ю та керівником сім?ї. Мати була присутня на цій розмові. Мати зазначає, що співпрацюватиме з органами захисту дітей. Згодом, служба захисту дітей мала три зустрічі з органами захисту дітей та була на них присутня. Впуск із Будинком зв?язку, який керуватиме взаємодією між супроводжуватиме матір і дітей. Мати повідомляє через WhatsApp, що буде присутня пізніше.

Повідомляє, що мати двічі приходила на зустріч зі Службою, однак через непорозуміння такі зустрічі не відбулися. Нова зустріч була запланована на 21 травня 2025 року. 19 травня 2025 року мати повідомила керівника сім?ї, що вона не зможе бути присутньою на прийомі 21 травня 2025 року, оскільки їй доведеться поїхати за кордон у відрядження.

Служби захисту дітей помітили, що мати підтримувала зв?язок зі Службою захисту дітей з 12 березня 2025 року. Раніше мати давно втрачала зв?язок, і Службі захисту дітей було незрозуміло, де мати перебувала на той час. У березні 2025 року Служба захисту дітей подала до Ради захисту дітей запит на розслідування припинення батьківських прав, але його було відкликано, коли мати відновила контакт, а це означало, що підстав для продовження цього розслідування не було. На цей момент мати зв?язалася з органами захисту дітей.

Представником відповідача долучено до матеріалів справи трудовий договір ОСОБА_21 від 22.04.2025.

Також судом встановлено, що позивач, з метою повернення дитини на територію України, звернувся до Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради із заявою, щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з висновком органу опіки та піклування - Ужгородського міськвиконкому від 04.09.2024 року за № 747/17/01-19, виконавчий комітет Ужгородської міської ради, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із висновку слідує, що мати ОСОБА_3 свідомо ухиляється від його виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його t нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу ОСОБА_3. У висновку зазначено, що відповідно до Акту обстеження умов проживання, квартира складається з двох кімнат, кухні, ванної кімнати. Санітарно-гігієнічний стан квартири знаходиться на належному рівні. Умови проживання в помешканні добрі. Квартира облаштована комунальними зручностями (світло, вода, газ), автономне газове опалення, меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дитини в квартирі є окрема кімната в якій є дивани, шафа, ігрова зона. За даною адресою наразі проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі своїми батьками ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які є співвласниками даного житла, що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Стосунки в сім`ї традиційні, доброзичливі.

Суд зазначає, що висновок органу опіки і піклування складений за результатами спілкування з батьком дитини - позивачем та на основі наданих ним документів - рішень суду Амстердама. Мати дитини - відповідачка ОСОБА_2 свої пояснення органу опіки і піклування не надавала. Думка малолітнього ОСОБА_11 при винесенні висновку органу опіки і піклування також вислухана не була.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, представника органу опіки та піклування, дослідивши надані письмові докази, суд установив, що відповідачка свідомо, тобто систематично, протягом тривалого часу не виконувала і продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться навчанням, не здійснює підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, житлом; не спілкуються з дітьми в необхідній мірі; не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створює умов для отримання ними освіти.

Відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від неї причин.

За таких обставин зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення відповідачки від виховання дитини, свідоме та умисне нехтування нею своїми батьківськими обов`язками і її поведінка є винною, оскільки, на думку суду, відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків не унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Під час судового розгляду суд встановив, що через наявність загроз для розвитку дітей з 15.12.2023 до 15.12.2024 року малолітній ОСОБА_3 разом з братом, на підставі рішення суду, був відібраний від матері і переданий під нагляд Служби захисту прав дітей у місті Амстердам з проживанням у спеціальній організації. Матері надано час на виправлення та повернення дітей у сім`ю. З огляду на те, що матір`ю умови повернення дітей виконані не були, у подальшому строк дії наказу було продовжено до 15.09.2025 року.

Суд встановив, що за весь час перебування дітей під наглядом Служби захисту прав дітей у м. Амстердам, а це станом на час розгляду справи вже більше півтори роки, мати не показала належної, активної і послідовної поведінки, яка могла б свідчити про її наміри виправитися і повернути дітей у сім`ю. Поодинокі випадки інтересу до дітей за весь період їх відібрання від матері не можуть свідчити про належне виконання нею батьківських обов`язків.

На думку суду, висновок органу опіки та піклування ґрунтується на достатній доказовій базі, а позивач довів обставини свідомого та умисного ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків, мотиви для позбавлення її батьківських прав є доречними і достатніми, а рішення про позбавлення її батьківських прав здатне забезпечити належний захист прав та інтересів дитини.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст. 4, 13, 89, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: м. Ужгород, пл. Поштова, 3, .

Повний текст судового рішення складено 21.07.2025.

Суддя В.В. Чепка