Справа № 333/6624/25
Провадження № 2-о/333/444/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кулик В.Б., присяжних Децюри Л.І., Зінченко Л.В., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., прокурора Березовської А.В., представника заявника ОСОБА_1 , захисника адвоката Силкіної Н.І., лікаря-психіатра ОСОБА_2 , законного представника ОСОБА_3 , особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_4 ,. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у режимі відеоконференції, цивільну справу за заявою заяви медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Судовської Т. про госпіталізацію у примусовому порядку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Медичний директор КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР Судовська Т. звернулася до суду із заявою, в якій просить вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_4 , посилаючись на те, що останній знаходиться на стаціонарному лікуванні з 22.07.2025 року. З 2021 року страждає на психічний розлад, неодноразово знаходився на обстеженні та лікуванні в психіатричних стаціонарах. В клінічній картині галюцинаторно-маячна симптоматика, агресивні та ауто агресивні тенденції. За рішенням Комунарського районного суду від 11.01.2024 року та 22.08.2024 року застосовувалася примусова госпіталізація. Остання госпіталізація з 20.08.2024 року по 15.11.2024 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, модифікована вживанням ПАР, галюцинаторно-параноїдний синдром, поточний процес. Епісиндром вперше виявлений. Поточна госпіталізація пов`язана з суттєвим погіршенням психічного стану пацієнта. За відомостями від матері останнім часом постійно твердить, що за ним слідкують, переслідують, впливають через ретранслятори, вчинив погром в будинку, побив побутові речі, карниз, порушив систему опалення, спалив штору, викинув телевізор, розкидав білизну, погрожував матері, нападав, душив її, називав себе «богомолом». Був затриманий нарядом поліції, переданий спеціалізованій психіатричній бригаді швидкої медичної допомоги, доставлений до приймального відділення в стані психомоторного збудження. Згоду на госпіталізацію не надав, у зв`язку з чим госпіталізований у примусовому порядку, як такий, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечний для оточуючих. У відділенні збуджений, неадекватний, некерований, місця не утримується, позривав інформаційні стенди зі стін, погрожував побити двері, меблі, вимагав відвести його додому або викликати «спецназ».

23.07.2025 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка на підставі клінічних спостережень, прийшла до висновку, що ОСОБА_4 страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, модифікованої вживання ПАР, афективно-маячний синдром. За психічним станом є небезпечним для оточуючих. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. Обстеження та лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 у судовому засіданні просила суд винести рішення про госпіталізацію її сина ОСОБА_4 до психіатричного закладу, оскільки останній хворіє на психіатричний розлад, який останнім часом погіршився, її син наразі є небезпечним для себе та оточуючих.

Лікар психіатр у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_4 страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, модифікованої вживанням ПАР, афективно-маячний синдром. За психічним станом є небезпечним для оточуючих. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. Обстеження та лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару.

ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував.

Захисник у судовому засіданні підтримала позицію свого підзахисного.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора та захисника, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Згідно з заявою ОСОБА_3 остання просить примусово госпіталізувати її сина ОСОБА_4 у зв`язку з суттєвим погіршенням його психічного стану, зазначає, що він в такому стані представляє загрозу для себе та оточуючих.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 23.07.2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, модифікованої вживанням ПАР, афективно-маячний синдром. За психічним станом є небезпечною для оточуючих. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. Обстеження та лікування можливе лише в умовах психіатричного стаціонару.

Згідно з ч. ч. 2-4 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону.

Оскільки хвора становить небезпеку для себе та оточуючих, згоду на лікування не дала, їй рекомендовано примусову госпіталізацію згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Отже, зважаючи на досліджені судом обставини справи, а саме те, що компетентною комісією лікарів-психіатрів у ОСОБА_4 виявлено тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, модифікованої вживанням ПАР, афективно-маячний синдром, а також встановлення фактів про те, що хворий становить небезпеку для оточуючих, пояснень інших учасників, суд доходить остаточного висновку, що наявні обов`язкові з огляду на ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» підстави для ухвалення рішення про надання особі психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, така госпіталізація є доцільною та відповідає її інтересам, тому заяву слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 263-265, 293-294, 341-342 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Судовської Т. про госпіталізацію у примусовому порядку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до психіатричного закладу Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, буд. 10.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України дане рішення є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 липня 2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик

Присяжні Л.І. Децюра

Л.В. Зінченко