головуючий у суді І інстанції Гізатуліна Н.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» (далі - ЖКГ ТОВ «Броварський ЗБК», Виконавець, Управитель) звернулось до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 9 липня 2007 року, є власником квартири АДРЕСА_1 , площа якої складає 46,20 кв. м.

За згідно з особовим рахунком № НОМЕР_1 за споживачки з листопада 2022 року до вересня 2024 року рахується заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, а саме: 8 086,75 грн за управління будинком. Інфляційна складова боргу становить - 516,53 грн, 3 % річних з простроченої суми - 160,64 грн. Всього - 8 763,92 грн.

Крім того, на підставі знятих показань вузла розподільного обліку (лічильника води) споживачки № 9266319, із серпня 2017 до вересня 2024 року, рахується заборгованість за водовідведення та водопостачання - 23 448,62 грн; інфляційна складова боргу - 1 845,01 грн; 3 % річних з простроченої суми - 570,61 грн. Всього - 24 864,24 грн.

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 25 лютого 2020 року № 163 Житлово-комунальне господарство ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» призначено управителем багатоквартирного будинку на АДРЕСА_2 .

Правовідносини між ним та ОСОБА_1 як споживачем послуг, визначені договором від 26 лютого 2020 року № 269 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного із співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачем, як Управителем, відповідно до умов договору, у повному обсязі надаються послуги належної якості, проте, споживач не здійснює оплату отриманих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг.

На підставі викладеного, ЖКГ ТОВ «Броварський ЗБК» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги у сумі - 31 535,37 грн основного боргу, інфляційні втрати - 2 361,54 грн та 3 % відсотки річних - 731,25 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» заборгованість за житлово-комунальних послуги на суму 31 535 гривень 37 коп.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» понесені судові витрати у розмірі 2 664 гривні 64 коп.

Не погоджуючись із указаним заочним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що беручи до уваги норми постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», оскільки на території міста Києва бойові дії не йшли, тому з 1 січня 2024 року по 12 листопада 2024 року 3% річних та інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

У частинах першій-третій статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається із мотивувальної частини апеляційної скарги рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2025 року оскаржується лише в частині відмови у стягненні інфляційних втрат та 3% річних, а тому рішення в частині задоволених позовних вимог, а саме стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 31 535,37 грн, апеляційним судом не переглядається.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 9 липня 2010 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 25 лютого 2020 року № 163 Житлово-комунальне господарство ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» призначено управителем багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 .

26 лютого 2020 року Житлово-комунальне господарство ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат», в особі начальника Бегічевої Н.С., з однієї сторони, укладено договір № 269 з співвласниками багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 , в особі заступника міського голови Резніка О.В. про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 .

Відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території АДРЕСА_2 (Додаток 5 до Договору), утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території за квадратний метр житлового приміщення становить суму в розмірі - 6,97 грн.

На підставі п. п. 55.3 Договору, яким встановлено право управителя самостійно збільшувати вартість (ціну), встановлену п. 10 Договору до 15 % на кожен наступний рік дії даного Договору, вартість утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території за квадратний метр житлового приміщення, з червня 2023 року становить суму у розмірі - 7,825 грн, з червня 2024 року становить суму у розмірі - 8,45 грн.

12 липня 2010 року між сторонами укладеного договору про надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення № 124, відповідно до умов якого плата за надані послуги вноситься щомісячно за нормами, встановленими Броварською міською радою, показаннями засобів обліку води, встановленими на вводі в будинок чи квартиру та тарифами за 1 м? води (п. 3.1).

Відповідно до розрахунку за період з листопада 2022 року до вересня 2024 року заборгованість по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком у відповідачки становить 8 763,92 грн, з яких: 8 086,75 грн основний борг, інфляційна складова боргу становить - 516,53 грн, 3 % річних з простроченої суми - 160,64 грн.

Згідно із розрахунку за період з серпня 2022 року до вересня 2024 року, вбачається, що заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення у відповідачки становить 24 864,24 грн, з яких: 23 448,62 грн основний борг; інфляційна складова боргу - 1 845,01 грн; 3 % річних з простроченої суми - 570,61 грн.

Тобто, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 , за наданими розрахунками, становить - 31 535,37 грн, інфляційна складова боргу - 2 361,54 грн, розмір 3 % річних з простроченої суми - 731,25 грн.

На час розгляду справи відповідачка не надала доказів ненадання їй послуг або надання послуг неналежної якості, а також доказів щодо сплати заборгованості у добровільному порядку.

Апеляційним судом встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 731,25 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 361,54 грн за період з 1 січня 2024 року по 12 листопада 2024 року.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вказаних вимог, виходив з того, що із долученого до матеріалів позовної заяви розрахунку вбачається, що інфляційні втрати та 3 % річних позивачем нараховані за період з листопада 2022 року до вересня 2024 року на заборгованість по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком та за період з серпня 2022 року до вересня 2024 року на заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення та вважав, що нарахування інфляційних втрат та 3 % річних нарахованих позивачем після 24 лютого 2022 року в період дії в Україні воєнного стану заборонено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 зі змінами, внесеними постановою Кабміну від 21 квітня 2023 року № 390.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Однак, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285);

припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року №285);

стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. №285);

нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.»

Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Місто Бровари Київської області не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309.

Отже, законодавець на рівні акта Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3% річних, і такі положення до внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року стосувались території міста Києва, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року підлягає застосуванню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року.

Суд першої інстанції помилково зазначив, що період нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних становить з листопада 2022 року по вересень 2024 року, оскільки матеріалами справи встановлено, що позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за період з 1 січня 2024 року по 12 листопада 2024 року.

За таких обставин нараховані позивачем на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних в межах заявлених вимог за період з 1 січня 2024 року по 12 листопада 2024 року підлягають стягненню з відповідача.

Позивач, врахувавши всі зміни та доповнення до вказаної вище постанови, не нараховував на суму боргу інфляційних втрат та 3% річних в межах заявлених вимог за період з 24 лютого 2022 року по 29 грудня 2023 року, та до стягнення з відповідача не заявляв. Просив стягнути інфляційні втрати та 3 % річних за період з 1 січня 2024 року по 12 листопада 2024 року, тобто після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року.

Обґрунтований розрахунок не містить жодних посилань на нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за період у якому діяв мораторій на нарахування даних платежів. В розрахунку зазначено період з 1 січня 2024 року по 12 листопада 2024 року, у який мораторій вже не діяв.

За проведеними обчисленнями, з урахуванням методики розрахунку інфляційних втрат та 3% річних відповідно до частини другою статті 625 ЦК України, колегією судді апеляційного суду встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача за період з 1 січня 2024 року по 12 листопада 2024 року підлягають 3% річних у розмірі 731,25 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 361,51 грн.

Наведеного суд першої інстанції не врахував, а відтак, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимоги про стягнення 3% річних та інфляційної складової боргу за період з 1 січня 2024 року по 12 листопада 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних вимог.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанції у розмірі 7 570 грн (3 028 грн+ 4 542 грн), які були сплачені позивачем.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат».

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» задовольнити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» 3% річних та інфляційних втрат, а також судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» в особі Житлово-комунального господарства Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат» () інфляційні втрати у розмірі 2 361 (дві тисячі триста шістдесят одну) грн 54 коп., 3% річних у розмірі 731 (сімсот тридцять одну) грн 25 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн.

В решті рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба