ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/6643/19

Провадження № 22-ц/820/1180/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Плінська І.П.,

з участю сторін та їх представників,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кам`янець-Подільської міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Семенюк В.В. від 28 лютого 2025 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Кам`янець-Подільської міської ради, вказувала, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.08.1977 року вона придбала у ОСОБА_4 27/100 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці загальною площею 1491 кв.м. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06.12.1990 року визначено порядок користування земельною ділянкою площею 1491 кв.м поміж нею (її тодішнє прізвище ОСОБА_5 ) та співвласниками будинку на час розгляду справи ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , за яким їй передано в користування 402 кв.м, в тому числі під забудовою 71 кв.м, під двором спільного користування 42 кв.м та під садом 289 кв.м.

Відповідно вона мала право на отримання у власність 360 кв.м, але фактично отримала у власність лише 354 кв.м. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виділено 1088 кв.м земельної ділянки, в тому числі під забудову 168 кв.м, під двір загального користування 211 кв.м, під сад 710 кв.м. Відтак ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мали право отримати у власність 897 кв.м, а фактично отримали 997 кв.м, за рахунок землі спільного користування.

Тобто, за рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06.12.1990 року загальна площа земель спільного користування становила 253 кв.м, але станом на сьогодні складає 127 кв.м.

Згідно висновку експерта фактична площа земель загального користування становить 97 кв.м, оскільки вона неодноразово змінювалася за рахунок правочинів відповідачів, тому встановлений судом порядок вже було порушено відповідачами.

Сторони як співвласники будинку провели реконструкцію будинку та побудували нові житлові будинки, внаслідок чого за позивачкою зареєстровано 27/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності, де співвласниками інших часток були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Відповідна частка домоволодіння знаходиться на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, надвірних господарських будівель та споруд площею 0,0118 га, яка належить їй на праві власності згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 974226 від 26.09.2008 року.

На підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайсуду від 07.02.2019 року їй виділено в натурі належні їй 27/100 домоволодіння та припинено право спільної часткової власності на будинковолодіння.

Рішенням виконкому Кам`янець-Подільської міськради від 07.08.2019 року № 853 належній їй земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних господарських будівель та споруд площею 0,0118 га, кадастровий номер :14:002:0083 та будинковолодінню присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

Вона не може повноцінно обслуговувати належний їй на праві власності житловий будинок, оскільки частина земельної ділянки, необхідна для обсуговування житлового будинку, включена в двір спільного користування. ОСОБА_3 постійно чинить їй перешкоди в обслуговуванні стін будинку та проведенні ремонтно-будівельних робіт, яких потребує будинок, також використовує вимощення до будинку для проїзду, проходу, мотивуючи тим, що відповідна земельна ділянка, яка необхідна для обслуговування будинку, зовнішніх стін, належить до земель спільного користування згідно рішення суду від 06.12.1990 року. ОСОБА_2 чинить їй перешкоди, не допускає робітників провести ремонт зовнішніх стін, що потребують негайного ремонту.

Відповідачі не дотрималися порядку користування, визначеного рішенням суду від 06.12.1990 року, збільшивши розмір належних їм на праві власності земельних ділянок за рахунок землі спільного користування без її погодження.

З врахуванням висновку експерта, остаточно позивачка просила встановити між нею та відповідачем порядок користування двором спільного користування (земельною ділянкою загального користування) фактичною площею 97 кв.м, виділивши їй із земель спільного користування земельну ділянку шириною 90 см, протяжністю 18 метрів, що становить площу 16,2 кв.м, залишивши відповідачу та їй в дворі спільного користування (землі загального користування) земельну ділянку площею 82 кв.м.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 січня 2025 року поновлено провадження у справі у зв`язку з прийняттям спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2025 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, двором спільного користування відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Оскаржуване рішення суду порушує її право власника та землекористувача. На її думку, суд позбавив її права повного володіння та розпорядження складовим елементом будинку вимощенням, надавши право ОСОБА_2 використовувати це вимощення для проїзду та проходу. Не враховано, що за висновком експерта передача їй земельної ділянки шириною 90 см довжиною 18 м ніяк не вплине на проїзд легкового автомобіля ОСОБА_7 до його гаражів, а щодо проїзду великогабаритних автомобілів, то така відстань завжди була відсутня. Хибним вважає висновок суду, що відповідач дотримується порядку користування землею спільного користування, який визначено рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06.12.1990 року, оскільки Харламові збільшили розмір належної їм земельної ділянки за рахунок землі спільного користування без її погодження. Відповідно до висновку експерта №22/20 від 09.12.2020 року в двір спільного користування включено земельну ділянку площею 18 кв. м, яка необхідна їй для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 на відстані 1 м від зовнішньої стіни будинку довжиною 18 м. Також вимощення до фундаменту будинку як елемент будинку АДРЕСА_1 розташоване на землі загального користування. У дворі спільного користування їй належить 42 кв. м, за які вона сплачує податки та яка виділена їй у користування. Тому наявні підстави для виділення їй лише 16,2 кв.м довжиною 18 м та шириною 90 см, хоча вона погоджувалася і на меншу ширину 70 см, але суд не взяв її доводи до уваги та дійшов безпідставного висновку, що її вимощення має використовуватися для проїзду автомобілів та проходу.

У відзиві ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. ОСОБА_1 не довела порушення її права. З 1990 року між позивачкою та його родиною в судовому порядку визначено право користування спільною земельною ділянкою (рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12.1990 року). На фототаблицях, які є в матеріалах справи, видно, що під`їзд до гаража проходить тією територією, яку позивачка просить виділити їй для особистого користування. В разі задоволення вимог позивачки не буде можливості проїзду швидкої, пожежної машин.

В засіданні апеляційного суду позивачка та її представниця підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.08.1977 року ОСОБА_8 придбала у ОСОБА_6 27/100 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , який був розташований на земельній ділянці загальною площею 1491 кв.м.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 06.12.1990 року визначено порядок користування земельною ділянкою площею 1491 кв.м між ОСОБА_8 та співвласниками будинку на час розгляду справи ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , за яким позивачці передано в користування земельну ділянку площею 402 кв.м, в тому числі, під забудову 71 кв.м, під двір загального користування 42 кв.м та під сад 289 кв.м, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виділено 1088 кв.м земельної ділянки, в тому числі під забудову 168 кв.м, під двір загального користування 211 кв.м., під сад 710 кв.м.

ОСОБА_1 видано державний акт серії ІІІ-ХМ № 030365 від 20.02.2002 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0354 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 04.12.1997 року №18, державний акт серії ЯГ № 974227 від 26.09.2008 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0236 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 , на підставі рішення сесії Кам`янець-Подільської міської ради від 04.12.1997 року №18, державний акт серії ЯГ № 974226 від 26.09.2008 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0118 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у АДРЕСА_1 , на підставі рішення сесії Кам`янець-Подільської міської ради від 04.12.1997 року №18.

ОСОБА_3 видано державний акт серії ХМ № 29 від 26.01.1998 року на право приватної власності на землю площею 0,0603 га для будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських споруд, на підставі рішення сесії Кам`янець-Подільської міської ради від 04.12.1997 року №18.

ОСОБА_9 видано державний акт серії ХМ № 29 від 09.01.1998 року на право приватної власності на землю площею 0,0394 для будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських споруд, на підставі рішення сесії Кам`янець-Подільської міської ради від 04.12.1997 року №18.

ОСОБА_2 видано державний акт серії ІІІ-ХМ № 030357 від 19.03.1998 року на право приватної власності на землю площею 0,0324 га для будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських споруд, на підставі Договору дарування земельної ділянки від 10.04.2002 року № 2729 № 2726.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 03.10.2012 року в справі №2208/3549/11 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою спільного користування та зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_10 про дотримання правил добросусідства задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знести ворота, встановлені ними на земельній ділянці спільного користування по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , в решті позову відмовлено.

Позивачка ОСОБА_1 провела реконструкцію свого будинку та побудувала новий житловий будинок, внаслідок чого за нею так і було зареєстровано 27/100 домоволодіння по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності, де співвласниками інших часток були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Відповідна частка домоволодіння знаходиться на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, надвірних господарських будівель та споруд площею 0,0118 га, яка належить позивачці на праві власності, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 974226, який видано 26.09.2008 року.

На підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайсуду від 07.02.2019 року в справі №676/4235/18 ОСОБА_1 виділено в натурі належні їй 27/100 домоволодіння та припинено право спільної часткової власності на будинковолодіння. Згідно рішення виконкому Кам`янець-Подільської міськради від 07.08.2019 року № 853 належній їй земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних господарських будівель та споруд площею 0,0118 га, кадастровий номер :14:002:0083 та будинковолодінню присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела обставини щодо вчинення перешкод у володінні та користуванні будинком відповідачем, на які вона посилається, при цьому в разі задоволення позову зменшиться ширина існуючого заїзду на 90 см, що зробить неможливим заїзд до гаража відповідача та заїзд автомобілів швидкої допомоги, пожежних автомобілів.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду та наявність підстав для задоволення позову є безпідставними.

Так, за змістом ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес особи), яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Відтак для того, щоб особі було надано судовий захист, суд має встановити, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Згідно з ч.ч.2-3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно констатував, що дійсно рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12.1990 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою було визначено порядок користування спільною земельною ділянкою, закріпленою за житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Проте в подальшому за обопільної згоди співвласників, ця ділянка розподілена їм у власність - у приватній власності ОСОБА_1 знаходяться земельні ділянки площею 0,0118 га (кадастровий номер :14:002:0083, за адресою АДРЕСА_1 ) та площею 0,0236 га (кадастровий номер :14:002:0084) для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних господарських будівель та споруд.

Інші співвласники будинку ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 також приватизували та оформили право власності на відповідні земельні ділянки, їхнє право підтверджене державними акта на право приватної власності на землю.

Позивачка ОСОБА_1 не оспорювала державні акти на право власності на земельні ділянки, видані ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , за встановленою процедурою погоджувала межі як суміжний землекористувач іншим співвласникам, відтак безпідставним є її твердження про збільшення Харламовими розміру належної їм земельної ділянки за рахунок землі спільного користування без її погодження.

На цей час у спільному користуванні сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка загального користування площею 0,0127 га з цієї ділянки позивачка здійснює доступ до власного житлового будинку, а відповідач - до належних йому будівель і споруд, в т.ч. гаража.

Тобто, позивачка вже має право користуватися і фактично користується земельною ділянкою площею 0,0127 кв.м, яка знаходиться у спільному користуванні сторін, зокрема, для обслуговування та ремонту належного їй будинку.

У справі відсутні достатні та допустимі докази, що відповідач чинить перешкоди позивачці у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у спільному користуванні сторін, зокрема, для обслуговування чи ремонту будинку.

В засіданні апеляційного суду відповідач підтвердив наявність ситуації, коли позивачка поставила «козла» для проведення ремонту фасаду, що унеможливило йому виїзд з господарства, у зв`язку з чим він пропонував узгоджувати час виконання робіт, щоб не перешкоджати йому в користуванні ділянкою та доступі до гаража.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки судової будівельно-технічної експертизи №22/20 від 09.12.2020 року, що ширина ділянки спільного користування, яка буде звужена ще на 90 см в разі задоволення позову, складає у найвужчих місцях 3,40 3,42 м.

Відтак у разі задоволення позову і виділення земельної ділянки для обслуговування домоволодіння по АДРЕСА_1 проїзд до гаражів відповідачів Харламових буде забезпечений (не менше 2,25 м), відповідно до 3.1.4.3. Методичного посібника з визначення можливості розподілу об`єктів нерухомості, проїзд машини швидкої допомоги відповідно до таблиць 5.1- 5.2 ДБН В.2.3-5:2018 вулиці та дороги населених пунктів (не менше 2,75 м) буде забезпечений лише при умові встановлення сервітуту на частину земельної ділянки ОСОБА_1 на користь Харламових площею 0,0009 га. Існуючі відстані між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 не відповідають розміру для проїзду пожежних машин, що має складати 3,50 м.

Отже, встановлення запропонованого позивачкою порядку користування земельною ділянкою та виділення їй в одноосібне користування частини цієї ділянки суперечитиме нормам ДБН щодо ширини проїзду, унеможливить проїзд автомобілів швидкої допомоги, що порушуватиме право іншого користувача земельної ділянки, відповідача ОСОБА_2 .

Уздовж фасаду житлового будинку позивачки, на вказаній земельній ділянці загального користування дійсно влаштоване мощення з бетонних плиток.

Як вбачається з наданих позивачкою світлин (а.с. 180-181, том 2), фототаблиці до висновку експерта від 09.12.2020 року (а.с.256, том 1) колії від коліс автомобіля проходять ближче до центру проїзду, тобто, автомобіль відповідача ОСОБА_2 не проїжджає по мощенню позивачки.

Твердження позивачки про використання її вимощення для проїзду та проходу відповідачем та позбавлення її права повного володіння та розпорядження цим мощенням не ґрунтується на доказах і є безпідставним.

Отже, позивачкою не доведено порушення відповідачем її права на користування спільною земельною ділянкою для обслуговування належного їй будинку.

Відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для зміни мотивувальної частини в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 липня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк