Дата документу 15.07.2025 Справа № 333/2679/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/2679/22 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрієва М.М.
Провадження №22-ц/807/1077/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Кухар С.В., Онищенка Е.А., Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Сердюк Романа Вікторовича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначено, що з 15 вересня 2016 року вона та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 .

Спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини припинені з січня 2019 року, сторони проживають окремо, спільне життя та збереження сім`ї не можливе, тому просила розірвати укладений між сторонами шлюб.

На підставі вищевикладеного просила розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №260. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 вересня 2016 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №260, - розірвати.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Після розірвання шлюбу позивачці залишено шлюбне прізвище ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Сердюк Роман Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року скасувати та постановити нове, яким провадження у справі закрити.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що з рішенням суду ОСОБА_1 не згодна, оскільки вона з позовною заявою до суду не зверталася, наміру розірвати шлюб з відповідачем не мала, позовну заяву про розірвання шлюбу та додатки до неї вона не підписувала, участі у розгляді справи не приймала, про існування оскаржуваного рішення суду ОСОБА_1 відомо не було. Ордер, який виданий адвокатом на представництво її інтересів в суді першої інстанції вказує на його недопустимість, як доказу на підтвердження повноважень. На підтвердження своїх доводів просила суд апеляційної інстанції призначити почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 травня 2025 року справа призначена до судового розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи ( а.с. 200) до апеляційного суду не з`явилася. Інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляє її представник, адвокат Радостєва М.В. на підставі ордеру від 09 червня 2025 року ( а.с. 178).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить актовий запис про смерть № 454 складений 01 березня 2023 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) ( а.с. 192,194).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 за участю її представника, адвоката Радостєвої М.В..

10 червня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Сердюк Р.В. подала до Запорізького апеляційного суду заяву про відмову від позову у справі № 333/2679/22, визнання нечинним рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року в справі № 333/2679/22 та закриття провадження у справі ( а.с. 176).

В заяві від 11 червня 2025 року № 673д.6-4, яка адресована на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., остання зазначає, що доводи раніше поданої нею заяви про відмову від позову у цій справі вона підтримує в повному обсязі та наполягає на її задоволенні. Просить прийняти відмову від позову, визнати нечинним рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 14 грудня 2022 року у справі № 333/2679/22, закрити провадження у даній справі ( а.с. 201 ).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Сердюк Р.В. про відмову від позову визнання нечинним рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року в справі № 333/2679/22 та закриття провадження у справі, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відмову від позову, визнання нечинним рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року в справі № 333/2679/22 та закриття провадження у справі слід відмовити, апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, взяв до уваги заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Трачук Н.І. зі змісту якої вбачається, що позивачка підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу, виходячи із засад добровільності шлюбу, дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу через неможливість його збереження.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 15 вересня 2016 року зареєстрували шлюб, про що Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 вересня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис №260, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.2).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтвердждується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №07 (а.с.3).

Відповідно до копії паспорту громадянина України серії СЮ номер нечитаємий, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, сформованого суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя Дмитрієвою М.М. 11 липня 2022 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Як визначено ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень п. 10постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошенаКонституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин, вимог ст. 12, 81 ЦПК України та наполягання позивачки в особі представника, адвоката Трачук Н.І. на розірванні шлюбу, встановивши, що сім`я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, дійшов обґрунтованого висновку про розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що ОСОБА_1 не подавала позовної заяви до суду про розірвання шлюбу, ні позов, ні додатки до позову вона не підписувала, припинення шлюбу з відповідачем суперечить її дійсному волевиявленню та інтересам, не уповноважувала інших осіб на подання позову про розірвання шлюбу та на представництво її інтересів у суді, не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. До позовної заяви було додано копію свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 від 16 вересня 2016 року, копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 , копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , копію картки платника податків ОСОБА_1 .

Всі ці копії документів були завірені особистим підписом ОСОБА_3 , а саме «копія згідно з оригіналом».

В позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу міститься дата «07.07.2022 року» та підпис власноруч « ОСОБА_1 ».( а.с. 1 зворот), підпис ОСОБА_1 міститься також в додатках до позовної заяви ( а.с. 2-5).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Водночас, належних та допустимих доказів (як то висновок експерта) на підтвердження обставин, що підпис в позовній заяві про розірвання шлюбу та на документах в додатках до неї належить не ОСОБА_1 , а іншій особі, остання суду не надала.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що представник ОСОБА_1 , адвокат Сердюк Р.М. просив призначити у справі почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання, чи виконаний ОСОБА_1 підпис на позовній заяві від 07 липня 2022 року, яка знаходиться в матеріалах справи на а.с. 1 ( зворот) та додатках до позовної заяви (а.с.2-5).

Водночас, ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явилася, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не підтримала.

В заяві від 11 червня 2025 року № 673д.6-4, яка була адресована апеляційному суду від ОСОБА_1 , остання не підтримала клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, а просила суд прийняти відмову від позову у даній справі, визнати оскаржуване рішення суду нечинним, та закрити провадження у даній справі ( а.с. 201 ).

Представник ОСОБА_1 , адвокат Радостєва М.В. в суді апеляційної інстанції також не підтримала клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, наполягала на задоволенні заяви ОСОБА_1 про відмову від позову у даній справі, визнання нечинним рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від14 грудня 2022 року та закриття провадження у даній справі.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісності здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що підпис в позовній заяві про розірвання шлюбу та на документах в додатках до неї належить не ОСОБА_1 , а іншій особі, позивачкою не доведено допустимим доказом ( висновком почеркознавчої експертизи) для з`ясування яких, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право. без яких встановити відповідні обставини неможливо. Отже, зазначені доводи є безпідставними та не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, що інтереси ОСОБА_1 по справі представляла її представник, адвокат Трачук Н.І. на підставі ордеру на надання правничої допомоги АР № 1098070 від 01 липня 2022 року на підставі договору про надання правової допомоги від 01 липня 2022 року ( а.с. 14).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України ( а.с. 4). Дану адресу заявником також зазначено в апеляційній скарзі. Ухвалу про відкриття апеляційного провадження, судові повістки повідомлення про виклик до суду направлялися судом першої інстанції рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця реєстрації позивачки . Як вбачається із супровідного листа, копія оскаржуваного судового рішення Комунарським районним судом м. Запоріжжя направлено ОСОБА_1 поштою на адресу її місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відтак, підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 не було відомо про розгляд справи за її позовом, яка своєчасно та належним чином повідомлялася судом першої інстанції про судові засідання, відсутні. Свої інтереси вона довірила представляти в суді адвокату Трачук Н.І., яка тричі надавала заяви до суду, в тому й числі і на судове засідання, яке було призначене на 14 грудня 2022 року.

Відтак, розглядаючи дану справу по суті, суд першої інстанції діяв відповідно до вимог процесуального закону, передбаченого главою 6 ЦПК України

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 власноруч 10 жовтня 2023 року звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою вх. № 33130 від 10 жовтня 2023 року про видачу копії рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя про розірвання шлюбу від 14 грудня 2022 року у справі № 333/2679/ 22(а.с. 34) .

Відповідно до довідки Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі від 16 червня 2025 року за № 333/2679/25 вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано на підставі вищезазначеного рішення суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що припинення шлюбу з відповідачем суперечить дійсному волевиявленню позивачки ОСОБА_1 та її інтересам, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними, достатніми та достовірними доказами.

При цьому, слід зауважити, що до позовної заяви додані копії документів, які стосуються особисто позивачки, а саме копія: свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини, паспорт громадянина України ОСОБА_1 , картка платника податків ОСОБА_1 .

Доказів, які б свідчили про те, що ці документи були викрадені у неї, а їх копії додані до позовної заяви про розірвання шлюбу сторонніми особами, позивачка ОСОБА_1 суду не надала, як і не спростувала справжність свого особистого підпису на цих документах.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2024 року в справі № 295/434/22 (провадження 61-10948св23) зроблено наступний висновок про те, що «вимога добросовісності є загальною для всіх суб`єктів права, у тому числі для суб`єктів цивільних правовідносин, включаючи сімейні.

Ця вимога ґрунтується на нормах статей 3 та 13 ЦПК України, відповідно до яких дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними (пункт «і» статті 3 ЦК). Тобто такі дії мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоді довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Зазначені норми цивільного права постають як загальні принципи, які є по суті нормами прямої дії. Водночас порушення учасником правовідносин вимог добросовісності під час здійснення своїх суб`єктивних прав має наслідком відмову у захисті таких прав та сприянні у їх реалізації. Зазначене стосується і процесуальних прав, зловживання якими неприпустиме (статті 2,44 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Відповідно до положень статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач ( ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

Водночас, апеляційний суд встановив, що після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить актовий запис про смерть № 454 складений 01 березня 2023 року Олександріським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Якщо суд першої інстанції ухвалив законне й обгрунтоване рішення, смерть фізичної особи сторони у спорі чи припинення юридичної особи сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для його скасування в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі ( ч. 3 ст. 377 ЦПК України).

Тобто, у випадку, якщо настала смерть фізичної особи або оголошення її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва суд відмовляє у відкритті провадження у справі ( п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України), а в разі, коли провадження у справі вже відкрито закриває таке провадження ( п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Проте, якщо суд першої інстанції ухвалив законне й обгрунтоване рішення, смерть фізичної особи сторони у спорі чи припинення юридичної особи-сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для його скасування в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17.

Ураховуючи наведене, після смерті сторони у спорі, де неможливе правонаступництво, без наміру відновлення сімейних відносин, що є неможливим унаслідок смерті одного з подружжя, скасування рішення суду про розірвання шлюбу не відповідатиме вимогам Конвенції щодо справедливого судового розгляду.

З урахуванням того, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, встановлено, що після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі відповідач ОСОБА_2 помер відсутні підстави для застосування п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, частини першої статті 377 ЦПК України, а тому заява ОСОБА_1 про прийняття відмови від позову, визнання нечинним рішення у цій справі та закриття провадження у даній справі не підлягає задоволенню.

При цьому, колегія суддів зауважує, що позивачка ОСОБА_1 в заяві просить апеляційний суд прийняти відмову від позову про розірвання шлюбу, який на її переконання вона не підписувала, підпис на позові підроблений і належить сторонній особі, а відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України позивач може відмовитися від позову і відмова прийнята судом, якщо позовна заява відповідає положенням ст. 175 ЦПК України, тобто позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи ( ч. 2 ст. 175 ЦПК України).

Оскільки судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку із смертю відповідача, хоча дані правовідносини і не допускають правонаступництва.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 14 грудня 2022 року ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , адвоката Сердюк Р.В.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття відмови від позову, визнання нечинним рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 14 грудня 2022 року, про закриття провадження - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Сердюк Романа Вікторовича - залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 17 липня 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Кухар С.В. Онищенко Е.А.