У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Демченко С.В.,

представника заявника - адвоката Таш`ян Р.І.,

представника боржника Вініцького М.В.,

секретар судового засідання Кошова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на рішення посадової особи Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

У С Т А Н О В И В:

17 червня 2025 року адвокат Таш`ян Р.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою на рішення посадової особи Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив: поновити строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 квітня 2025 року та скасувати постанову державного виконавця Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження від 30 квітня 2025 року.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30 червня 2025 року справу розподілено головуючому судді Демченко С.В.

В обґрунтування скарги зазначає, що 04 березня 2025 року Київським районним судом м. Харкова на виконання рішення суду від 20 травня 2024 року був виданий виконавчий лист про зобов`язання Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» виключити з обліку по о/р НОМЕР_1 , переоформленому з грудня 2011 року на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 13061,65 грн, що утворилася до 08 грудня 2011 року. Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні в Основ`янсько - Слобідському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. ОСОБА_1 не отримувала жодних відомостей щодо ходу виконання виконавчого документу та з Автоматизованої системи виконавчого провадження дізналася про те, що 30 квітня 2025 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі наданої стягувачем інформації. ОСОБА_1 не надавала жодних відомостей державному виконавцю щодо виконання рішення суду. В оскаржуваній постанові зазначено, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року виконано боржником у добровільному порядку, а саме виключено заборгованість попередніх власників квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 13 061 грн 65 коп., що утворилася до 08 грудня 2011 року, шляхом відкриття ОСОБА_1 нового особового рахунку для нарахувань та оплат за послуги теплопостачання № 400904191 від 09 грудня 2011 року. ОСОБА_1 не подавала заяв про відкриття нового особового рахунку. Посилався на те, що відкриття боржником заявниці нового особового рахунку, який до того ж відкритий без відома позивачки, жодним чином не усуває предмету спору. Отже державний виконавець прийняла оскаржувану постанову без з`ясування всіх обставин, а тому така постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2025 року скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні.

04 липня 2025 року на адресу суду від представника КП «Харківські теплові мережі» Вініцького М.В. на адресу суду надійшли заперечення на скаргу, в якій просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2025 року ОСОБА_1 відкритий новий особовий рахунок для нарахувань та оплати за послуги теплопостачання з дня купівлі нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (без урахування боргу попередніх власників). ОСОБА_1 сплачує нарахування за послуги теплопостачання по новому особовому рахунку, що свідчить про безпідставність заявлених вимог.

Представник заявник - адвокат Таш`ян Р.І. у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на те, що фактично рішення суду від 20 травня 2024 року не виконано, оскільки вказаним рішенням було зобов`язано Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виключити з обліку по о/р НОМЕР_1 , переоформленому з грудня 2011 року на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 13061,65 грн, що утворилася до 08 грудня 2011 року. Боржник вказаних вимог не виконав, а лише відкрив новий обліковий рахунок стягувачу, без відповідної заяви заявника. Посилався на те, що підставою для закінчення виконавчого провадження у оскаржуваній постанові зазначено «відповідно до наданої стягувачам інформації», проте заявниця жодних документів до відділу ВДВС не надавала.

Представник боржник Вініцький М.В. у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, посилаючись на те, що іншим чином виконати рішення суду від 20 травня 2024 року неможливо.

Суд, вислухавши думку учасників по справі, вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Суд встановив, що на виконанні Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 77505124 з примусового виконання виконавчого листа № 953/10617/23, виданого 04 березня 2025 року Київським районним судом м. Харкова на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року про зобов`язання Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виключити з обліку по о/р НОМЕР_1 , переоформленому з грудня 2011 року на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 13061,65 грн, що утворилася до 08 грудня 2011 року.

30 квітня 2025 року державним виконавцем Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршавою І.Я. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 77505124 від 30 квітня 2025 року.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання рішення до відкриття виконавчого провадження, відповідно до наданої стягувачем інформації, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

З листа заступника начальника юридичної служби Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» Вініцького М.В. від 03 квітня 2025 року вбачається, що 29 листопада 2024 року КП «Харківські теплові мережі» виконало у добровільному порядку рішення Київського районного суду м. Харкова № 953/10617/23 від 20 травня 2024 року, а саме: виключило заборгованість попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 13 061 грн 65 коп., що утворилася до 08 грудня 2011 року, шляхом відкриття ОСОБА_1 нового особового рахунку для нарахувань та оплат за послуги теплопостачання № НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом положень ст. 451 ЦПК України слідує, що суд має пересвідчитися у тому, чи були оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність виконавця прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця чи ні, та чи було при цьому порушене право заявника, або не було порушено.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

За змістом ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже законодавець зобов`язує державного виконавця вживати заходів примусового виконання рішень, у тому числі рішень судів про стягнення аліментів, і встановлює чіткі алгоритми та процедуру вчинення таких дій, для того щоб відповідний акт судової гілки влади був своєчасно та у його повному обсязі виконаний боржником.

Частиною третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Харківські теплові мережі» про зобов`язання вчинити певні дії задоволено та зобов`язано Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виключити з обліку по о/р НОМЕР_1 , переоформленому з грудня 2011 року на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 13061,65 грн, що утворилася до 08 грудня 2011 року.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як вбачається зі змісту листа заступника начальника юридичної служби Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» Вініцького М.В., КП «Харківські теплові мережі» виконало рішення Київського районного суду м. Харкова № 953/10617/23 від 20 травня 2024 року шляхом відкриття ОСОБА_1 нового особового рахунку для нарахувань та оплат за послуги теплопостачання № НОМЕР_2 .

Отже боржник, трактуючи на власний розсуд рішення суду, відкрив стягувачці новий рахунок, вважаючи, таким чином, що він добровільно виконав рішення суду, про що повідомив державного виконавця.

Державний виконавець, у порушення своїх повноважень, не з`ясував належним чином, чи дійсно виконано рішення суду, не повідомив про це стягувачку, безпідставно зазначивши в оскаржуваній постанові підставою закінчення виконавчого провадження інформацію, отриманою від стягувача.

Отже рішення суду щодо виключення заборгованості з особового рахунку боржником не виконано.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 258, 259, 260, 447, 447-1, 450 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення посадової особи Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Аршави І.Я. про закінчення виконавчого провадження № 77505124 від 30 квітня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 23 липня 2025 року.

Суддя С.В. Демченко